справа № 274/4095/23
провадження № 2/0274/1190/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.12.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представників сторін Семенюк Т.М., Поліщук М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Семенюк Т.М., звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", в якому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, по день фактичного розрахунку, а саме за період з 19.11.2022 по 19.05.2023 в сумі 301 069,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в період з 18.04.2011 по 18.11.2022 працював в Акціонерному товаристві Бердичівський машинобудівний завод Прогрес на посаді генерального директора, а в подальшому, на посаді голови правління. Проте, в день звільнення з роботи, тобто 18.11.2022 відповідач не виплатив належні йому грошові суми. Лише через 7 місяців після звільнення з роботи, а саме 05.06.2023, відповідач повністю виплатив наявну заборгованість. Згідно ст. 117 КЗпП України, відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні та зобов`язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за 6 місяців.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 28.06.2023 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви - сплати судового збору (а.с.40-41).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 03.07.2023 відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін (а.с.44-45).

26.07.2023 головою правління Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" Маркевичем Ю.Ф. подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В якості заперечень зазначає, що на даний час позивачу в повному обсязі виплачено суми, належні йому до виплати, шляхом перерахування на його картковий рахунок. Заборгованість з виплати заробітної плати виникла в період, коли ОСОБА_1 був керівником АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" та не забезпечив своєчасну виплату заробітної плати, як працівникам товариства так і собі. На дату звільнення, а саме в період з 14.11.2022 по 18.11 2022, позивач перебував в щорічній відпустці та після звільнення, жодних вимог на адресу АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" про проведення розрахунку не висував. Не зважаючи на вказані обставини, товариство в період з 19.11.2022 по 05.06.2023 виплатило ОСОБА_1 всю заборгованість по заробітній платі в розмірі 283 012,05 грн. (а.с.48-53).

Представник позивача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позов.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що на заводі від працював з 1988 року по листопада 2022 року. 11 листопада 2022 року він написав службову записку про те, що йде у відпустку, а також заяву на звільнення. В останній робочий день з ним не розрахувалися. Протягом 2022 - 2023 року він отримував від відповідача платежі в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі. Останній платіж він отримав в червні 2023 року. З письмовою вимогою про повний розрахунок до відповідача він не звертався, лише в усному порядку до ОСОБА_4 , який виконував його обов"явки, просив розрахуватися до кінця 2022 року. Копію наказу про звільнення та трудову книжку він отримав на початку грудня 2022 року.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він на заводі працював з 2013 року по 17.04.2023 року, на посаді головного інженера до 14.11.2022 року. Коли позивач пішов у відпустку він був призначений виконуючим обов"язки голови правління з 14.11.2022 року до 06.12.2022 року. Позивач звільнився з посади 18.11.2022 року. Позивач звертався до нього в усній формі, просив провести з ним розрахунок на час звільнення, розмова була у нього вдома. Він попросив виплатити заборгованість до кінця грудня 2022 року. В 20- х числах листопада він давав вказівку бухгалтеру підприємства провести розрахунок з позивачем. З 19.11.2022 по 06.12.2022 коштів на рахунку заводу на виплату заробітної плати позивачу не було. Всі кошти контролюються власниками, які перебувають в Києві без їх відома нічого не можна виплачувати.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 в період з 18.04.2011 по 18.11.2022 працював на посаді в.о. голови правління Товариства Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (а.с.12-13).

Згідно Витягу з наказу №206-к від 18.11.2022 ОСОБА_1 18.11.2022 звільнено з посади голови правління заводоуправління Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", за угодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.14).

Згідно повідомлення Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" №31/62 від 19.06.2023, ОСОБА_1 при звільненні нараховано 148 928,79 грн. заробітної плати, на руки виплачено 118 398,39 грн. (а.с.18).

Згідно довідки №29/62 від 19.06.2023 про нараховану та виплачену заробітну плату, ОСОБА_1 за період з січня 2022 по червень 2023 виплачено 540 910,20 грн. заробітної плати (а.с.21).

Згідно копії табелю обліку робочого часу за листопад 2022, та Витягу з наказу по АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" №192-к від 28.10.2022, Витягу з наказу по АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" №202-к від 11.11.2022 ОСОБА_1 в період з 14.11.2022 по 18.11.2022 перебував у щорічній відпустці (а.с.22-26,90-91).

Згідно довідки №38/62 від 24.07.2023 станом на 18.11.2022 ОСОБА_1 не були виплачені на руки грошові суми за період: лютий 2022 - 40 217,47 грн, серпень 2022- 47 198,12 грн., вересень 2022 - 41 038,84 грн, жовтень 2022 - 36 159,23 грн, листопад 2022 - 118 398,39 грн. , всього 283012,05 грн. (а.с.65).

Як встановлено судом АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" у 2022 році мав прибуток в розмірі 48 237 000,00 грн., що підтверджується: Звітом про фінансовий стан відповідача станом на 31.12.2022, Звітом про фінансові результати за 2022, Звітом про рух грошових коштів (за прямим методом) за 2022, Консолідованим звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2022 (а.с.27-31).

Зобов`язання за розрахунками з оплати праці, згідно Звіту про фінансові результати за 9 місяців, станом на 30.09.2022 становить 26 217 000,00 грн. Згідно звіту про фінансові результати за 9 місяців 2022, прибуток становить 22 066 000,00 грн. (а.с.79-82).

Згідно платіжних інструкцій №0001763 від 12.01.2023, №000131 від 12.01.2023, №006945 від 23.12.2022, №006940 від 23.12.2022, №006779 від 16.12.2022, №006712 від 09.12.2022, №001401 від 07.03.2023, виплата заборгованості по заробітній платі за період серпень 2022- вересень 2022 була проведене працівникам АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес", в тому числі ОСОБА_1 (а.с.83-89).

Згідно Акту №ЦЗ/ЖТ/16637/040 від 10.07.2023, складеного Центрально-Західним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці, АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" мало заборгованість по заробітній платі за лютий 2022 в сумі 2 426 306, 52 грн., за жовтень 2022 - 2 507 690,69 грн. (а.с.66-75).

Згідно розрахунку середнього заробітку позивача ОСОБА_1 за період з 19.11.2022 по 19.05.2023, проведеного стороною позивача, розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за період з 19.11.2022 по 19.05.2023 становить 301 069, 60 грн. (а.с.38).

Згідно зведених відомостей на картковий рахунок позивача перераховано грошові кошти: №9 від 09.12.2022 на суму 17 661,75 грн., №2 від 23.12.2022 на суму 9 223,16 грн. (заробітна плата за 08.2022), №4 від 23.12.2022 на суму 5 887,25 грн. ( заробітна плата за 08.2022), №1 від 12.01.2023 на суму 14 425,96 грн. (заробітна плата за 08.2022), №2 від 12.01.2023 на суму 14 328,30 грн. (заробітна плата за 09.2022), №4 від 03.02.2023 на суму 26 710,54 грн. (заробітна плата за 09.2022), №2 від 14.02.2023 на суму 20 217,47 грн. (заробітна плата за 02.2022), №1 від 10.04.2023 на суму 20 000,00 грн. (заробітна плата за 02.2022), №3 від 24.04.2023 на суму 10 000,00 грн.(заробітна плата за 10.2022), №7 від 05.06.2023 на суму 26 159,23 грн. (заробітна плата за 10.2022), №8 від 05.06.2023 на суму 118 398,39 грн. (заробітна плата за 11.2022) (а.с.54-64).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування ( ст. 77 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

На підставі статті 117 КЗпП України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до розрахунку середнього заробітку позивача ОСОБА_1 за період з 19.11.2022 по 19.05.2023, проведеного стороною позивача, розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за період з 19.11.2022 по 19.05.2023 становить 301 069, 60 грн. (а.с.38).

Даний розрахунок стороною відповідача неспростовано.

Враховуючи всі обставини справи, суд вважає за можливе зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з таких підстав.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц та у постанові від 31 травня 2017 року у справі № 759/7662/15-ц.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи свої права, що вимагає, зокрема частина 3 статті 13 ЦК України, не допускаючи дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, заходів відповідальності роботодавця, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

У постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, і зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Враховуючи вище викладене, те, що станом на 18.11.2022 року ( день звільнення) заборгованість із заробітної плати позивача становила 283 012,05 грн., заборгованість йому погашалася періодичними платежами в період з грудня 2022 року по червень 2023 року, а також те, що , заборгованість на підприємстві виникла в період виконання ним обов"язків в.о. голови правління Товариства, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.11.2022 по 19.05.2023, що підлягає стягненню з Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на користь ОСОБА_1 до 65 000,00 грн., таким чином задовольнивши частково заявлені позовні вимоги.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача також підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 650,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81, 89, 258-261, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства " Бердичівський машинобудівний завод " Прогрес" ( 13300, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 79, ЄДРПОУ - 00217426) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 65000 ( шістдесят п"ять тисяч ) грн. 00 коп. ( вказана сума визначена без врахування податків та обов"язкових платежів).

Стягнути з Акціонерного товариства " Бердичівський машинобудівний завод " Прогрес" (13300, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Європейська, 79, ЄДРПОУ - 00217426 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) понесені ним судові витрати в розмірі 650,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 грудня 2023 року

Суддя Т.М. Вдовиченко