ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4396/23 Справа № 202/8608/22 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О.М. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Барильської А.П., Зайцевої С.А.,

за участю секретаря - Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бєлік Андрія Сергійовича на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2023 року за матеріалами подання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломойця К.В. про розшук боржника ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломоєць К.В. звернувся до суду з поданням, відповідно до якого просить суд оголосити в розшук ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №70632503 з примусового виконання Ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022р. по справі № 202/8608/22. Виконавче провадження відкрито 05 січня 2023 року. У ході проведення виконавчих дій встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 боржник фактично не проживає, фактичне місце його проживання не відоме. Відповідно до акту державного виконавця від 03.02.2023 року боржник відсутній за адресою реєстрації. Згідно відомостей з Державної фіскальної служби у боржника відсутні джерела отримання доходів.

Для подальшого вчинення виконавчих дій, необхідно встановити фактичне місце проживання боржника, яке державному виконавцю невідоме. Тому він змушений завернутися з вказаним поданням до суду.

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Коломоєць К.В. в судовому засіданні підтримав своє подання. Зазначив, що згідно наданих відомостей представником стягувача, боржник знаходиться за межами України. Ним зроблено запит до Державної прикордонної служби України, проте відповіді на теперішній час не отримано.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2023 року у задоволені подання відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Бєлік А.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом не взято до уваги усі обставини справи та не надано належної оцінки доказам, що призвело до необґрунтованої і безпідставної відмови у задоволенні подання держаного виконавця, просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подання державного виконавця про розшук боржника ОСОБА_2 .

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що матеріали справи містять усі докази, що підтверджують факт втечі боржника за межами України. Виконавцем подано відповідні запити ( в тому числі до Державної прикордонної служби), здійснено виклик боржника, здійснено вихід за його місцем реєстрації. Також нами були надіслані державному виконавцю документи, що підтверджують факт перетину кордону боржнику, що були надані самим боржником при судовому розгляду, а тому у виконавця були всі підстави для звернення до суду із поданням про оголошення у розшук боржника.

До Дніпровського апеляційного суду від представника боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований наступним.

1) Ухвала, на підставі якої відкрито виконавче провадження не містить адреси боржника, а тому є всі підстави вважати що боржник не повідомлений належним чином про початок примусового виконання ухвали.

2) Державним виконавцем не було дотримано співмірності заходів примусового виконання рішень. Представником боржника було повідомлено державного виконавця про те, що боржник перебуває за адресою в Угорщині. У зв`язку із чим, потреба у розшуку боржника відсутня, адже боржник повідомив державного виконавця про своє місце перебування, а тому мета розшуку відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З урахуванням положень ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини в межах доводів подання державного виконавця та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з поданням про розшук боржника державний виконавець повинен надати докази щодо того, що ним з`ясовувалось місцезнаходження боржника, але вони не дали позитивних результатів. Такими доказами можуть бути: а) отриманні відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримана інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірка наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримана інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримана інформації про боржника з інших джерел.

Але, до подання державний виконавець додав лише один акт від 03.02.2023 року згідно якого вбачається, що боржник не проживає за адресою реєстрації та зазначений документ не свідчить про те, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законодавством заходи щодо встановлення фактичного місцезнаходження боржника.

Також, державний виконавець не надав відомостей про те, які саме заходи, передбачені чинним законодавством України, були ним застосовані з метою примусового стягнення за виконавчим документом, та у чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду. Зокрема, за наявності відомостей наданих представником стягувача щодо можливого перетину кордону України, державний виконавець не дочекався отримання офіційної відповіді з Державної прикордонної служби України, та передчасно звернувся з поданням про розшук боржника.

Крім того, в ухвалі суду першої інстанції зазначено, що представниками боржника, ними направлено на електронну адресу державного виконавця документи на підтвердження фактичного місцезнаходження ОСОБА_2 .

За підсумками дослідження долучених до подання матеріалів суд дійшов висновку, що державним виконавцем не доведено наявності обставин, які на теперішній час є підставою для оголошення розшуку боржника, а тому подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Порядок виконання рішень судів та рішень інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

За положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

Частиною 4 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 передбачено, що за неможливості з`ясування місцезнаходження боржника державний виконавець звертається з поданням до суду про його розшук.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника - фізичної особи.

Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місце реєстрації - якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів.

Перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України про місце реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо місця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультативність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №70632503 з примусового виконання Ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2022р. по справі № 202/8608/22.

Згідно вказаного судового рішення зобов`язано ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) забезпечити зустріч дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з матір`ю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідно до акту державного виконавця від 03.02.2023 року, встановлено, що боржник відсутній за адресою реєстрації: АДРЕСА_1

Згідно відомостей з Державної фіскальної служби у боржника відсутні джерела отримання доходів.

За змістом ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або достав-ляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення вико-навчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що перед застосуванням засобів і способів примусу державний виконавець повинен пересвідчитись, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому листі адресу боржника, та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови. Отже, у разі з`ясування факту неодержання копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 916/1605/15-г та від 31 липня 2019 року у справі № 554/13475/15-ц.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази направлення державним виконавцем копії постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі.

Державний виконавець зазначає у поданні, що ним здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, а саме АДРЕСА_1 , але двері квартири ніхто не відчинив. Сусіди відмовляються надавати будь-які відомості та пояснення стосовно боржника та мешканців зазначеної квартири, про що складено відповідний акт.

Так само, матеріали справи не містять доказів чи відомостей, з яких виконавцем було зроблено висновок про відсутність перебування та проживання боржника за вказаною у виконавчому документі адресою, оскільки із матеріалі справи вбачається, що державним виконавцем вихід за місцем проживання було здійснено один раз.

У такому разі не мається підстав стверджувати, що боржник не знаходиться за адресою, зазначеній у виконавчому документі.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей, що боржник перетнув кордон України та виїхав за її межі, що підтверджується відповіддю на запит № 155107658 від 01.02.2023 року.

Відтак, сам лише по собі факт того, що ОСОБА_2 не перебував за місцем своєї реєстрації в той час, коли за його місцем реєстрацій здійснював вихід державний виконавець не створює підстав для оголошення такого боржника у розшук, оскільки не з`ясовано належним чином, чи проживає боржник ОСОБА_2 за вказаною у виконавчому листі адресою, або має інше проживання.

Зважаючи на ці обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що державним виконавцем не доведено наявності обставин, які на теперішній час є підставою для оголошення розшуку боржника та відмовив в його задоволенні.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються також з пунктом 10 "Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015р., у якому зазначено, що суди обґрунтовано відмовляли в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника, якщо: державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи; через відсутність даних про ухилення боржника від сплати боргу; відсутність відомостей про привід боржника; відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника; відсутність відомостей щодо відкриття виконавчого провадження; відсутність відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до відділу державної виконавчої служби, але не з`являється.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, тому відповідно до вимог статті 375 ЦПК України її слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Окремо колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню приватного виконавця до суду першої інстанції у випадку доведеності ним необхідності застосування судом такого заходу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бєлік Андрія Сергійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П.Барильська

С.А.Зайцева