Справа № 203/2453/23
Провадження № 2-н/0203/95/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2023 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В. ознайомившись із матеріалами заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія» «ПРОСПЕКТ» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг,

встановив:

Заявник звернувся до суду з вище вказаною заявою та просив видати судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія» «ПРОСПЕКТ» заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг в розмірі 19 667 грн. 65 коп., з яких 14 956,40 грн. сума основного боргу, 671,14 грн. сума 3 % річних, 4 040,11 грн. інфляційні втрати, а також стягнути 268,40 грн. судових витрат по справі та 3 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Згідно ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтю 161 цього Кодексу.

Так, статтею 161 ЦПК України передбачено перелік вимог за якими може бути видано судовий наказ, зокрема відповідно до п.3 ч.1 вказаної статті, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг входять до переліку тих за якими може бути видано судовий наказ, натомість у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За змістом ч.1 ст.167 ЦПК України розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст.42 ЦПК України).

Тобто, учасниками у справах позовного провадження є сторони, а наказного провадження заявник і боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.168 ЦПК України у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За приписами, встановленими ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заявником заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, за якою не може бути видано судовий наказ, оскільки така вимога не входить до переліку, визначеному ч.1 ст.161 ЦПК України, та вказані витрати входять до предмету доказування у справі, що унеможливлює стягнення їх за правилами наказного провадження. Суд також враховує, що за правилами наказного провадження справа розглядається без повідомлення та виклику сторін, а, отже, боржник у справі буде позбавлений права довести не співмірність заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.42, 137, 141, 161, 163, 165 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія «ПРОСПЕКТ» у видачі судового наказу в частині вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Ухвала набуває законної сили в порядку, визначеному ст.261 ЦПК України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя С.В. Єдаменко