ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5598/23 Справа № 185/8637/22 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року у справі № 185/8637/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я (суддя першої інстанції Бондаренко В.М.), -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 05.07.2000 року по 08.10.2012 року він працював у структурі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». 04 лютого 2012 року з ним трапився нещасний випадок на виробництві. 03 жовтня 2012 року йому було встановлено первинно 50 % втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, у зв`язку з виробничою травмою. Повторно, 17.04.2013 року ОСОБА_1 було встановлено 80 % втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності, у зв`язку з виробничою травмою, з подальшим переоглядом. 27.03.2020 року, повторно, ОСОБА_1 було встановлено 80 % втрати професійної працездатності, а саме: сукупно 80% з 01.05.2020 року, з них: 80% по черепно-мозковій травмі та 0% по травмі плеча та другу групу інвалідності, з подальшим переоглядом. 18.03.2022 року позивачу повторно, встановлено сукупно 80 % втрати професійної працездатності з 01.05.2022 року та другу групу інвалідності, у зв`язку з виробничою травмою, з подальшим переоглядом.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаним з виробництвом в розмірі 245000,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 160000 грн. 00 коп. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Не погодившись частково з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 160000,00 грн. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 160000,00 грн. відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, постановленим без врахування всіх фактичних обставин справи, не повним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, надана не вірна оцінка доказам у справі, а також з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Так, апелянт посилається на те, що судом було частково задоволено позовні вимоги позивача, незважаючи на вину ОСОБА_1 згідно п. 7 Акту про нещасний випадок, ґрунтуючись лише на доказах, поданих позивачем.

Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, вважаючи доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача щодо порушенням ним вимог ст. 153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності. Позивач був забезпечений необхідними засобами індивідуального захисту та спеціальним одягом, а також відповідачем були створені, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, безпечні та нешкідливі умови праці. Сама ж важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача, не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди по професійному захворюванню чи іншому ушкодженню здоров`я працівника при виконанні ним трудових обов`язків. Позивач укладаючи з відповідачем трудовий договір був повідомлений, в порядку передбаченому ст. 29 КЗпП України, про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці. Позивач свідомо йшов працювати у шкідливих умовах праці, щорічно проходив періодичний медичний огляд, та був обізнаний про стан свого здоров`я.

Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу. Так, судом не було належним чином досліджено акт огляду потерпілого МСЕК та Індивідуальну програму реабілітації інваліда, в яких спеціалістами МСЕК зазначаються потреби щодо психологічної реабілітації хворого. При цьому, зазначена програма не містить вказівок на необхідність психологічного лікування, а також наявність у позивача психологічних та моральних страждань. Тобто, за відсутності у справі доказів зміни психічного стану позивача підстави для встановлення судом факту заподіяння моральної шкоди відповідачем відсутні.

Апелянт вважає, що встановлення юридичного факту, а саме спричинення позивачу моральної шкоди лише за висновком МСЕК, яким встановлено інвалідність та втрата працездатності позивача, є неможливим. Отже, доказами, що можуть підтвердити зміни психологічного стану та наявність моральної шкоди, є виключно висновок судово-психологічного експерта зроблений на підставі Методики психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди, проте, такий в матеріалах справи відсутній.

Судом не надана належна оцінка тому, що позивачем не надано до суду будь-яких доказів наявності зміни психічного стану, підтвердження факту звернення позивача до фахових лікарів, висновок лікаря щодо виявленого діагнозу, який був би встановлений як наслідок фізичних та душевних страждань. Сам по собі факт отримання травмування не є психотравмуючим фактором. А тому відсутність вказаних доказів не дає підстав для ствердження про заподіяння моральної шкоди позивачу. Також підприємство посилається на те, що судом неправильно визначено розмір суми відшкодування моральної шкоди.

Крім того, судом проігноровано порушення з боку позивача норм процесуального права стосовно не надання позивачем поставлених відповідачем у відзиві в порядку ст. 93 ЦПК України питань.

05 травня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09травня 2023 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху.

29 травня 2023 року апелянтом усунуто недоліки в апеляційній скарзі згідно ухвали апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року поновлено Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Павлоградвугілля» строк на апеляційне оскарження рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року, відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01червня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Копію ухвали про відкриття провадження сторонам у справі було надіслано супровідним листом від 02.06.2023 року засобами поштового зв`язку, а представнику апелянта ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та адвокату Мотуз О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 також на їх електронну пошту та які вони отримали 02.06.2023 року. Крім того, вказаним супровідним листом позивачу у справі ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку було надіслано копію апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 245000 грн, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно запису у трудовій книжці ОСОБА_1 з 26.12.2005 року працював прохідником дільниці підготовчих робіт № 1 на ВСП «Шахта «Тернівська» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

08 жовтня 2012 року ОСОБА_1 було звільнено відповідачем у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (п. 2 ст.40 КЗпП України).

08.02.2012 року директором ВСП «Шахта «Тернівська» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_2 затверджений акт № 4 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 04.02.2012 року о 09-15 год.

За змістом зазначеного акту, комісією з розслідування були встановлені обставини нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , а саме: 04.02.2012 року, у першу зміну, виконуючий обов`язки начальника дільниці підготовчих робіт № 1 ОСОБА_3 видав наряд ланці робітників у кількості 12 чоловік (8 прохідників, 2-х електрослюсарів підземних, 2 гірників підземних) на ведення підготовчих робіт у забою 520 збірного штреку - обтягування кріпильних скоб, ревізія електроустаткування, зачистка виробки, ведення навантажувально-розвантажувальних робіт. Керував роботами у зміні гірничий майстер дільниці підготовчих робіт № 1 ОСОБА_4 . Прохіднику дільниці ПР-1 ОСОБА_1 був виданий наряд на обтягування трипільних скоб на сполученні 520 збірного штреку, з вентиляційної збійкою. О 9 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 при пересуванні по 520 збірному штреку при виконанні робіт по обтяжці трипільних скоб, посковзнувся на вологих трапах, у районі ПК-100, та при падінні ударився головою і лівою рукою.

Причиною нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , зазначено: особиста необережність потерпілого; незадовільний технічний стан виробничих об`єктів, будівель, споруд інженерних комунікацій, території.

Крім того, в акті зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.п. 4,5,26 п. 1.11 Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінці у шахті для прохідника.

Згідно виписки із акту огляду МСЕК № 084473 від 03.10.2012 року ОСОБА_1 первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності з 02.10.2012 року та третю групу інвалідності по трудовому каліцтву, з подальшим переоглядом.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК № 0002576 від 17.04.2013 року, ОСОБА_1 повторно встановлено 80% втрати професійної працездатності з 17.04.2013 року та другу групу інвалідності по трудовому каліцтву, з подальшим переоглядом.

Згідно довідки Міжрайонної психіатричної МСЕК від 27.03.2020 року, а саме, до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 624493 та про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 013878, вбачається, що після повторного огляду ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 01.05.2020 року та сукупно 80 відсотків втрати професійної працездатності: 80% по черепно-мозковій травмі, 0% по травмі плеча, за трудовим каліцтвом, з повторним переоглядом.

Згідно довідки Міжрайонної психіатричної МСЕК від 18.03.2022 року, а саме, до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 144629 та про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 075112, вбачається, що після повторного огляду ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 01.05.2022 року та 80 відсотків втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом, з повторним переоглядом.

Задовольняючи позовні вимоги частково в розмірі 160000,00 грн., суд першої інстанції послався на те, що сааме такий розмір відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив через ушкодження здоров`я.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не можна.

У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами факту спричинення працівникові ушкодження його здоров`я, що виражається у стійкій втраті ним працездатності, встановленні групи інвалідності.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо моральної шкоди, вказував, зокрема на необхідність проходження систематичних лікарських спостережень та придбання лікувальних засобів.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

На це суд першої інстанції уваги не звернув, та помилково визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 160000,00 грн.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не повному обсязі встановив обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін, не дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України вказані обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача і зміни рішення суду першої інстанції зі зменшенням розміру відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2023 року - змінити в частині стягнення розміру моральної шкоди і судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження здоров`я 80000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» () на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи