Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Гончарука В.П.

за участі секретаря - Гриценко О.І.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та відповідно до позовних вимог просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті останнього, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_5 ;

визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0697 га, що розташована за адресою: Київська обл., Броварський р - н, с.Богданівка кадастровий номер :04:003:0124 після смерті спадкодавця ОСОБА_5 .

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер спадкодавець ОСОБА_5 .

Останнього вона знала на протязі тривалого часу, а саме десь з 1980 -х років так - як їх спільні діти ходили до однієї школи, періодично зустрічала ОСОБА_5 на вулиці та підтримували з ним товариські стосунки .

ОСОБА_5 був одружений та його шлюб було припинено на підставі ст. 104 СК України, а саме в зв`язку зі смертю його дружини в червні 2015 р.

Фактично з 2015 р. між позивачем та спадкодавцем зав`язалися дружні стосунки, так- як фактично останній не підтримував шлюбно - сімейні стосунків зі своєю дружиною та після її смерті попросив позивача переїхати до нього додому та проживати однією сім`єю на що позивач надала свою згоду.

Після чого вони стали проживати однією родиною, разом їздили на відпочинок, позивач постійно здійснювала догляд за ОСОБА_5 , відвідувала з ним лікарів, ходила на процедури, у них був спільний побут та бюджет.

Наприкінці 2020 р. ОСОБА_5 проходив курс лікування в зв`язку з онкологічним захворюванням, але лікарі заборонили позивачу перебувати разом з ним, так -як призначений курс лікування міг негативно вплинути на стан здоров`я позивача.

Згодом позивач захворів на інфекційне захворювання «Covid 19» та перебуваючи в лікарні спадкодавець ОСОБА_5 мав намір скласти на позивача заповіт, але адміністрація лікарні не надала дозволу на прибуття до лікарні нотаріуса, а також виникали труднощі в пошуку самого нотаріуса, який би погодився на приїзд до хворого в медичний заклад.

Внаслідок ускладнень, що були викликані захворюванням на «Covid 19» ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Після його смерті позивач була змушена забрати свої речі з квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю ОСОБА_5 , так -як квартира була опечатана співробітниками поліції, а позивач не змогла надати документи, які б підтверджували їх родинні зв`язки.

Також за життя спадкодавця ОСОБА_5 позивач їздила з ним на дачу, що розташована за адресою: Київська обл., Броварський р - н, с.Богданівка, де разом відпочивали, утримували вказану дачну ділянку, вирощували врожай та проводили вільний час.

Позивач вважає, що вона проживала однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 близько 5,5 років до дня смерті спадкодавця в зв`язку з чим вона має право успадкувати спадкове майно як спадкоємець 4 - ї черги, обґрунтовуючи свої вимоги посиланням на ст. 1264 та 1223 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2.12.2021 р. головуючим суддею по даній справі було визначено суддю Чех Н.А.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 14.06.2022 р. було замінено у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, відповідача Київської міської ради - на належного відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2023 р. головуючим суддею було визначено суддю Гончарука В.П.

10 травня 2023 р. була постановлена ухвала про прийняття даної справи суддею Гончаруком В.П. до свого провадження та розгляд справи було постановлено проводити зі стадії судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволені позову за обставин викладених в позовній заяві, вказуючи на те, що з липня 2015 р. позивач разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 по день смерті останнього проживали однією сім`єю в спірній квартирі № 47 , позивач здійснювала за останнім догляд, допомагала йому в побуті, разом відпочивали, вели спільне господарство, приймали разом участь у агітаційних мітингах, але при цьому вказала, що похованням спадкодавця ОСОБА_5 не здійснювала, так -як останній помер від «Covid 19» та поховання було здійснено за рахунок держави.

Щодо відповідача ОСОБА_3 то за твердженням позивача та її представника про дану особу їм нічого не відомо, спадкодавець ОСОБА_5 ніяким чином не згадував про ОСОБА_3 та не зазначав, що у нього є родичі в Луганській обл., ставлячи під сумнів рішення Кремінського районного суду Луганської обл. від 20.09.2021 р. за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, відповідно до якого було встановлено факт того, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Єнакієво Донецької обл., що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Києві є двоюрідним дядьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ознайомитися з матеріалами даної справи та оскаржити дане рішення в апеляційному порядку не вдалося, так -як на даний час м. Кремінна Луганської обл.. є тимчасово окупованою територією.

Що стосується спадкоємиці ОСОБА_4 то остання була за життя ОСОБА_5 його керівником та в ніяких родинних стосунках зі спадкодавцем не перебувала.

Від представника відповідача ОСОБА_7 , що представляв інтереси відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні заперечували щодо задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи це тим, що даний позов є необґрунтованим, а позивач посилається на події, в обгрунтування своїх позовних вимог , що мали місце в 2013 р., коли спадкодавець ОСОБА_5 офіційно ще перебував у шлюбі, що суперечить вимогам сімейного законодавства України.

Відповідач ОСОБА_4 чи її представник в зал судового засідання не з`явилися, сповіщалася про судові засідання належним чином.

Суд заслухавши думку учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 79 років помер ОСОБА_5 .

Після смерті останнього залишилося спадкове майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,0697 га, що розташована за адресою: Київська обл., Броварський р - н, с. Богданівка, кадастровий номер :04:003:0124.

Спадкодавець ОСОБА_5 був одружений з 29 квітня 1970 року з громадянкою ОСОБА_8 ( а.с. 179 т.1).

Дружина спадкодавця ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ( а.с.180 т.1).

Як слідує з матеріалів справи, що у спадкодавця ОСОБА_9 та його дружини ОСОБА_8 народився син ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 ( а.с.181).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №206/2021 слідує, що до 16-ї київської державної нотаріальної контори звернулися з заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 інших спадкоємців не має.

3 вересня 2021 р. Шістнадцятою київською державною нотаріальною конторою була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва ро право на спадщину у зв`язку з не наданням документів, що встановлюють наявність родинних відносин зі спадкодавцем.

В той же час в матеріалах спадкової справи міститься рішення Кремінського районного суду Луганської обл. за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа Кремінський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про встановлення факту родинних відносин, відповідно до якого заяву було задоволено та встанволено факт , що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Єнакієво Донецької обл., що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Києві є двоюрідним дядьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На час розгляду справи дане рішення в апеляційному порядку не скасоване.

Крім того в судовому засіданні позивач та її представник не спростували докази надані представником відповідача ОСОБА_7 , що представляв інтереси відповідача ОСОБА_3 , а саме те, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя здавав в оренду кімнату спірної квартири №70 громадянину ОСОБА_10 , що підтвержується договором оренди житлового приміщення від 21.08.2019 р. укладеного зі спадкодавцем ОСОБА_5 ( орендодавець) та ОСОБА_10 ( орендарь), а також те, що відповідач ОСОБА_3 сплачував комунальні платежі за спірну квартиру в період часу з 2016 р. по 2021 р. надавши до суду копії платіжних документів, а також те, що позивачу не було відомо , до початку судового розгляду, про те, що спадкодавець ОСОБА_5 з 29.12. 2022 р. по 4.01.2021 р. саме перебував в медичному закладі КНМ «КМКЛ №4»

Як убачається з дослідженої в судовому засіданні копії медичної документації ОСОБА_5 в період часу з 24.06.2015 р. по 10.07.2015 р. перебував в неврологічному відділені КНП «КМКЛ №1» ( а.с.74 т.2).

Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. П. 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 74 СК України)».

Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

При цьому факт місця реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Так само факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не може бути встановлений лише показаннями свідків та наявністю спільних фотографій за відсутності інших доказів.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

В судовому засіданні стороною позивача не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування того, що позивач ОСОБА_1 проживала однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю понад 5 років до дня відкриття спадщини, а проведення спільно часу на відпочинку , спільна участь в агітаційних заходах, відвідування спадкодавця в медичних установах та надання допомоги в побуті не дає підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю в розумінні вимог ст. 3 СК України .

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Сторонами надано належним чином завірені копії відповідних документів.

Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень представників позивача, позивача , відповідача, та його представника, свідків суд прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, ст. 3 Сімейного Кодексу України, ст. 1223, 1264 , 1268, 1270, 1273 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 7 грудня 2023 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідачі - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_6 ).

Третя особа : Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції. місцезнаходження: м.Київ, пров. Музейний 2-Д, буд.10

Суддя: