СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5423/23

пр. № 2-о/759/528/23

12 червня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , дата заповнення 10.09.1984 року та військовий квиток серії НОМЕР_2 від 22.10.1984 року належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вербка Крижопільського р-ну Вінницької обл., громадянину України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ 768104 йому призначено другу групу інвалідності з 30.01.2023 року довічно, причина - загальне захворювання з ураженням, у зв`язку з чим він звернувся до ГУ ПФ України в м.Києві з заявою про призначення йому пенсії як особі з інвалідністю, надав необхідні документи, в тому числі трудову книжку. Листом ГУ ПФ України в м.Києві роз`яснено, що з наданих документів страховий стаж становить 4 роки 7 місяців 25 днів. При цьому до страхового стажу не зараховано періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці та період проходження військової служби, оскільки дата народження в трудовій книжці та військовому квитку вказана - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в паспорті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже він не може підтвердити стаж роботи, чим порушується його право, у зв`язку з чим просить заяву задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 22-23).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2023 року відкрито провадження у цивільній справі (а.с. 24).

Завник ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в позовній заяві просили провести судове засідання у їх відсутність, на задоволенні вимог заяви наполягали (а.с. 4).

Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду клопотання у якому просили розглядати справу без участі представника за наявними матеріалами (а.с. 34).

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, за змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Судом встанолено, що згідно з даними паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , який виданий Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій обл 22.12.2004 року дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

У матеріалах справи наявна копія трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 10.09.1984 року. У графі дата народження перекреслено « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та вказано «ІНФОРМАЦІЯ_1.» При цьому зазначено «виправлення вірне, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 вірно на підставі паспорта серії НОМЕР_4 , який виданий Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій обл 22.12.2004 року» з проставленням підпису та печатки підприємства (а.с. 13).

Згідно листа Пенсійного фонду України Головного управління пенсійного фонду України в м.Києві ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховано періоди роботи, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 , дата заповнення 10.09.1984 року та період проходження військової служби згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 22.10.1984 року, оскільки дата народження в трудовій книжці та у військовому квитку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не відповідає паспортним данним ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 19-20).

Відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р., трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх

Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В той же час, частиною 2 даної статті регламентовано, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вищевказаної Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Судом встановлено, що з наданої заявником копії трудової книжки вбачається, що на першій сторінці наявне виправлення дати народження заявника ОСОБА_1 , що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності заявнику трудової книжки.

Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви і встановлення факту належності заявнику трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 10 вересня 1984 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заяву в частині встановлення факту належності заявнику трудової книжки слід задовольнити.

Що стосується заявленої вимоги стосовно встановлення факту, що військовий квиток серії НОМЕР_2 від 22.10.1984 року належить заявнику, то суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 315 ЦК України справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Отже, суд приходить до висновку про залишення без задоволення вимог ОСОБА_1 в частині встановлення належності заявнику військового квитка серії НОМЕР_2 від 22.10.1984 року.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 293, 294, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Вербка Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 10 вересня 1984 року.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 16.06.2023 року

Суддя Ю.О. Твердохліб