Провадження № 2/638/1135/23
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Щепіхіної В.В.,

при секретарі Рєзнік І.П.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та належним майном,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 та просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом її вселення до зазначеного житла та передачі їй ключів від нього.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.06.2004 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_2 .. Під час шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 29.03.2005 року позивач разом з відповідачем та сином заселилися в квартиру АДРЕСА_2 . З того часу позивач зареєстрована за вказаною адресою. Поступово сімейне життя подружжя погіршувалося. 10.01.2007 ОСОБА_2 фактично вигнав ОСОБА_1 разом з сином з квартири, вони деякий час проживали в орендованому житлі. 25.07.2007 шлюб між сторонами розірвано. З 26.06.2012 по теперішній час ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач фактично не пускає позивача до житла, де вона зареєстрована, відібрав ключі від вхідних дверей, фактично чинить перешкоди у користуванні належним їй житлом та майном, яке знаходиться у квартирі. У зв`язку з викладеним позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

08.11.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача та позивач, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надіслав до суду заяву, в якій зазначив, шо позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розгляд справи проводити без участі позивача та його представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач, відповідно до ст.128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки відповідно до вимог ч.3 ст.131 ЦПК України суд не повідомляв, заяв про відкладення судового засідання або про розгляд справи без його участі суду не надав, відзиву на позов не направив.

На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступного.

Судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за аресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 29.03.2005 року, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання №6311- від 24.10.2017.

Шлюб між сторонами було розірвано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис №444 від 25.07.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.09.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач стверджує, що була примусово виселена із житла за місцем своєї реєстрації та не може потрапити до квартири через незаконні дії відповідача.

Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 269, 270, 310, 311 ЦК України право на місце проживання відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, якими вона володіє довічно. Вона не може бути примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Доказів які б підтверджували, що саме відповідачу або позивачу належить право власності на квартиру АДРЕСА_2 позивач не надав.

Згідно з ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Фізична особа не може бути виселена або іншим чином позбавлена житла, крім випадків встановлених законом.

Суду не надано позивачем та її представником належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 примусово у січні 2007 року була виселена із займаного нею житла, як і не надано доказів того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу щодо вселення у квартиру.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх доводів та заперечень.

Суду не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідач позбавив позивача права користування житловим приміщенням та майном, що знаходяться за місцем реєстрації позивача, та чинить перешкоди у доступі до квартири. Встановити обставини хто є власником вказаного житлового приміщення також не вбачається можливим.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частин 1 та 3 статті 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Проте, ні позивач ні відповідач не скористалися правом на подання до суду достатніх доказів в підтвердження своєї займаної позиції. В матеріалах справи також відсутні докази неможливості подання відповідачем та позивачем доказів з об`єктивних причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження строк.

Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суду не надано належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог суд покладає судовий збір на позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 258, 259, 264, 265 268, 272, 352, 354 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позова ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та належним майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 02.06.2023.

Суддя В. В. Щепіхіна