КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/2925/23
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
при секретарі Матвієвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження питання про розподіл судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою
про стягнення заборгованості,
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.07.2023 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання, з повідомленням сторін по справі. Також судом визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний термін з дня отримання копії ухвали судді для подання відзиву на позовну заяву та/або зустрічного позову.
20.11.2023 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити стадію підготовчого провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
До судового засідання призначеного на 14.12.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином.
Однак, від представника позивача 14.12.2023 року надійшла до суду заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності, а також повідомлено про намір надати до суду докази на підтвердження витрат на правничу допомогу в п`ятиденний термін після ухвалення судового рішення.
А також приймаючи подання стороною позивача клопотання про надання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судом рішення, судом було ухвалено у рішенні суду призначити відкрите судове засідання з повідомленням учасників процесу в приміщенні Київського районного суду міста Одеси для вирішення заяви позивача ОСОБА_1 в частині компенсації судових витрат що складаються з витрат понесених на правничу допомогу, на 18 грудня 2023 року о 10 годині 30 хвилин.
Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що докази на підтвердження судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, вказана заява подана позивачем у визначені ст. 141 ЦПК України строки, за наслідком чого відсутні підстави для залишення заяви без розгляду та остання підлягає розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
До судового засідання призначеного на 18.12.2023 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.
У відповідності до ст. 246 ЦПК України, у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд питання з розподілу судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, в судовому засіданні 18.12.2023 року за відсутності сторін по справі.
Дослідивши надані до суду документи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України).
У відповідності до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Під час розгляду справи, представництво інтересів позивача ОСОБА_1 здійснювалось через представника адвоката Акуліча Олексія Олександровича діючого від імені Адвокатського об`єднання «Акуліч та партнери», повноваження якого підтверджуються ордером серії ВН №1251875 від 30.05.2023 року, виданим на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №01/04/23 від 03.04.2023 року.
Стороною позивача під час пред`явлення позову до суду було надано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивачем заявлено про намір понести витрати на професійну правничу допомогу в рамках даної справи у розмірі 30 0000,00 грн.
Як вбачається заочним рішенням суду від 14.12.2023 року позов позивача задоволено, а відтак останній у відповідності до ст. 141 ЦПК України має право на відшкодування судових витрат у тому числі витрат понесених на професійну правничу допомогу.
Під час ухвалення заочного рішення суду від 14.12.2023 року судом було вирішено питання з розподілу судових витрат що складаються зі сплаченого позивачем судового збору за даним позовом.
Однак, не вирішено питання про компенсацію понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
За наслідком чого, суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового судового рішення по справі за наслідком вирішення питання про розподіл витрат понесених на професійну (правничу) допомогу, що заявлені до відшкодування позивачем по справі.
Суд зазначає, що компенсація витрат з надання правничої допомоги адвоката здійснюється у порядку, передбаченому статтею 137 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 4 ст.137 ЦПК України, тобто розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.ч.2, 3 ст.30 вищевказаного Закону).
Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій учасника процесу, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Але, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З поданих до суду документів, як вже судом зазначалось, вбачається, що представництво позивача в цій справі здійснювалось адвокатом Акулічем О.О. від імені Адвокатського об`єднання «Акуліч та Партнери», повноваження якого підтверджуються ордером серії ВН №1251875 від 30.05.2023 року, виданим на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №01/04/23 від 03.04.2023 року.
Так, 03.04.2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Акуліч та Партнери» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №01/04/23 від 03.04.2023 року, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати правничу допомогу Клієнту на умовах і в порядку, визначених цим Договором та Додатками до Договору, що є невід`ємною частиною Договору після їх підписання Сторонами. Клієнт зобов`язується оплатити надану правничу допомогу та фактичні витрати, що не відносяться до надання правничої допомоги, але які необхідні для виконання Договору. До професійної правничої допомоги, яка надається в межах виконання доручення Клієнта за цим Договором, входить: захист, представництво інтересів Клієнта, підготовка Адвокатським об`єднанням та узгодження з клієнтом стратегії захисту інтересів, застосування якої буде реалізовано Адвокатським об`єднанням у подальшому; збір і правовий аналіз інформації, документів і матеріалів, що стосуються справи; надання усних і письмових консультацій, роз`яснень щодо правових питань, які стосуються справи, або виконання окремих доручень клієнта; складання необхідних для справи процесуальних документів, позовних заяв, скарг, претензій, відзивів, заперечень, письмових пояснень, запитів, дебатів тощо; виконання окремих доручень клієнта про надання правничої допомоги. Професійна правнича допомога від імені Адвокатського об`єднання надається партнерами та/або адвокатами Адвокатського об`єднання за вибором керуючого партнера Адвокатського об`єднання.
Пунктом 3.9 Договору передбачено, що Клієнт зобов`язаний прийняти надану Адвокатським об`єднанням правову (правничу) допомогу за Актом прийому-передачі наданої правової (правничої) допомоги (Додаток 6) або надати письмову обґрунтовану відмову від прийняття наданої правової (правничої) допомоги протягом 5 (п`яти днів) з моменту отримання Акту. У випадку ненадання письмової відмови від підписання Акту, Акт вважається прийнятим без зауважень та підлягає оплаті.
Пунктом 4 Договору передбачено, що Гонорар Адвокатського об`єднання визначається виходячи з сукупної вартості правової (правничої) допомоги, наданої за Договором. Гонорар Адвокатського об`єднання визначається на підставі Актів про надання правової (правничої) допомоги, що оформляються Додатками №6 відповідно до цін, погоджених у Додатку №1 до цього Договору. Гонорар сплачується Клієнтом протягом 3 (трьох) днів після отримання рахунку.
25.05.2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Акуліч та Партнери» було укладено Додаток №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/04/23 від 03.04.2023 року, яким узгоджено вартість виконання окремих дій щодо надання професійної правничої допомоги.
25.05.2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Акуліч та Партнери» було укладено Додаток №2 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/04/23 від 03.04.2023 року, яким узгоджено, що на підставі п. 3.4. Договору Сторони дійшли згоди, що Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати професійну правову (правничу) допомогу Клієнту в Київському районному суді м. Одеси, в усіх без виключення судах, органах державної влади та місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами з питань пов`язаних зі складанням позовної заяви та представництвом інтересів під час розгляду справи за позовом Клієнта до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Отже, на підставі вищевикладеного, досліджуючи вказані докази, суд вважає вказаний договір про надання правової (правничої) допомоги №01/04/23 від 03.04.2023 року, з укладеними до нього додатками, належними доказами підтвердження повноважень Адвокатського об`єднання «Акуліч та Партнери» в особі адвоката Акуліч О.О. на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 та наданні останній відповідних доручень Адвокатському об`єднанню на здійснення дій з її представництва щодо спору в рамках цієї справи, оскільки умови договори містять стосовно конкретизацію предмету спору та підстав позову, що цілком відповідають предмету поданого 02.06.2023 року позову до суду від імені ОСОБА_1 .
Досліджуючи матеріали цивільної справи, суд доходить до висновку, що викладені позивачем роботи у описі робіт, є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження, є такими, що були фактично вчинені і надані адвокатом позивачеві, а також пов`язані з предметом розгляду даної справи, а надана позивачеві відповідна професійна правнича допомогу була необхідною для реалізації свого права на звернення до суду з даним позовом.
За наслідком викладеного, суд зазначає, що вид та характер правничої допомоги, що відображений сторонами у договорі про надання правової (правничої) допомоги №01/04/23 від 03.04.2023 року, з укладеними до нього додатками, дає підстави суду стверджувати, що правнича допомога у такому виді стосується та пов`язана з цією справою, була необхідною для здійснення провадження у ній, тобто є обґрунтованою.
Суд також зазначає, що під час розгляду справи, стороною відповідача не подавалось до суду жодних заперечень чи заяв про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, за наслідком чого у суду відсутні підстави для зменшення заявленої суми до стягнення.
Під час вирішення питання щодо компенсації позивачеві витрат понесених на професійну правничу допомогу, судом враховується, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що узгоджується з правовим висновком викладеним Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 року по справі №922/445/19.
На підставі викладеного та керуючись ст. 1-18, 76-81, 89, 133, 134, 137, 141, 264, 270, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 18.12.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.