ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/418/23Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Карпенко О.В., Новікова О.М.

учасники справи:

позивач ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»;

відповідачі ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ;

особа, яка подає апеляційну скаргу ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»

розглянувши у м. Черкаси в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року, постановлене під головуванням судді Троян Т.Є. у залі № 220 Соснівського районного суду м. Черкаси 14.06.2022 року о 10 год. 50 хв., повний текст якого виготовлений 25.11.2022 року, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

в с т а н о в и в :

10.11.2021 року ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».

Так як в цьому будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об?єму) квартири.

В квартирі АДРЕСА_2 лічильник обліку гарячого водопостачання відсутній, тому згідно п. 21 вищевказаних правил у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу.

Згідно інформації, наданої Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 10731-01-10 від 26.05.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , з 18.08.2006 року по теперішній час, ОСОБА_2 , з 12.06.209 року по теперішній час.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Обов?язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено, як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7., п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з ч. 5 ст. 13 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов?язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Споживачі (відповідачі) зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги позивачу, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг повному обсязі.

Відповідно до п.п. 5, 10, 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов?язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги» за цінами та тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг, інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об?єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача.

Проте, відповідачі своєчасно з липня 2015 року не вносили плату за отримані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.08.2021 року складає 25631,05 грн., що підтверджується листом - розрахунком по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Борг станом на 01.07.2015 року у сумі 6684,44 грн. стягнутий з відповідача ОСОБА_1 рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/9942/15-ц від 02.02.2016 року.

Сума основного боргу по рішенню суду № 712/9942/15-ц у сумі 6684,44 грн., а також судовий збір у сумі 121,80 грн., що разом становить 6806,44 грн. повністю погашена відповідачем у листопаді 2020 року та позивачем до суми заборгованості у період з 01.07.2015 року по 01.08.2021 року не враховувався, так як дані оплати пішли в рахунок погашення заборгованості, яка існувала станом на 01.07.2015 року.

Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 11591 грн. 49 коп. та 3 % річних, що становить 4328 грн. 16 коп.

На підставі викладеного вище, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 25631 грн. 05 коп., інфляційну складову боргу - 11591 грн. 49 коп., 3% річних - 4328 грн. 16 коп., а всього - 41550 грн. 70 коп. та сплачений судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року з врахуванням ухвали Соснівського районного суду мм. Черкаси від 28 листопада 2022 року про виправлення описки у рішенні позов Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», що знаходиться за адресою: м. Черкаси, пр.-т. Хіміків, 76, IBAN НОМЕР_4 філія ЧОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507, , заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 6699, 80 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2397,15 грн., 3 % річних у розмірі 1157,41 грн., а всього 10254,36 грн. (десять тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні 36 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», що знаходиться за адресою: м. Черкаси, пр.-т. Хіміків, 76, IBAN НОМЕР_4 філія ЧОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507, судовий збір у розмірі 558,42 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2500 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 судові витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2500 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» оскаржило рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

На думку скаржника суд першої інстанції не об`єктивно, не повно та не всебічно розглянув дану справу, не в повній мірі дослідив всі існуючі та важливі для вирішення спору докази та обставини справи.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції порушивши норми процесуального права, не дослідив належним чином лист-розрахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 та невірно розрахував суму боргу до стягнення, не перевіривши належним чином всі обставини справи.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що в даній справі строки позовної давності перериваються і не є застосованими, тобто, суд, порушивши норми матеріального і процесуального права, проігнорував доводи позивача.

Суд першої інстанції не звернув увагу на очевидні визнання заборгованості крізь весь спірний період і був введений в оману корисливими мотивами відповідачів, які в розріз своїй попередній поведінці клопотали про застосування строків позовної давності, що в даній справі є безпідставним.

В апеляційній скарзі зазначається, що лист-розрахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), наявний у матеріалах справи, відображає дійсну актуальну заборгованість (кінцеве сальдо станом на 01.08.2021 року в сумі 25 631,05 грн.) за вказаною адресою з врахуванням усіх оплат та перерахунків, в тому числі, з урахуванням виконання у листопаді 2020 року судового наказу № 712/9942/15-ц від 02.02.2016 року (яким стягнуто початкове сальдо на 01.07.2015 року в сумі 6684,44 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» - В. Лекіашвілі просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2022 року повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача та солідарно стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість в сумі 25 631,05 грн. за отримані житлово-комунальні послуги, а також інфляційну складову боргу в сумі 11591,49 грн. та 3% річних 4328,16 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду із ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Відзив на адресу Черкаського апеляційного суду на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості позовних вимог, вказавши, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, ним були надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам таких послуг, а наведені розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачами.

Застосовуючи строки позовної давності, суд першої інстанції врахував позицію Верховного Суду, яка викладена в п. 46 постанови у справі 712/8916/17 від 07.07.2020 року, відповідно до якої, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної давності слід враховувати від кожного щомісячного платежу, а тому суд дійшов до висновку, що строк позовної давності стосовно заборгованості за період з серпня 2015 року по вересень 2019 року є таким, що сплив.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на ПрАТ «Черкаське хімволокно» (в подальшому ПрАТ) покладений обов?язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 № 2444).

Відповідно до Положення, затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів, протокол № 27 від 20.04.2018, відокремлений підрозділ «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» не є юридичною особою і здійснює свою діяльність на основі і відповідно до чинного законодавства України, статуту ПрАТ «Черкаське хімволокно» та Положення.

Метою діяльності відокремленого підрозділу є задоволення суспільних потреб в електричній та тепловій енергії шляхом виробництва електричної та теплової енергії, її передачі споживачам, збуту електричної та теплової енергії фізичним і юридичним особам, надання послуг підприємствам, установам, організаціям та громадянам.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, посилався на ту обставину, що відповідачі отримують послуги з централізованого опалення та підігріву води, проте всупереч вимогам законодавства не здійснюють їх оплату в повному обсязі, що спричинило накопиченню боргу.

Зокрема, з інформаційної довідки з Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 26.05.2021 № 10731-01-10 за адресою АДРЕСА_3 станом на 26.05.2021 зареєстровано п`ять осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.08.2006 року по теперішній час, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 07.11.2012 року по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12.06.2009 року по теперішній час; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 04.07.2018 року по теперішній час; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 04.07.2018 року по теперішній час.

При розгляді справи встановлено, що за вказаною вище адресою відповідачі отримують послуги з тепловодопостачання від ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р № 71527142, але ухиляються від перерахування щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг по централізованому опаленню та гарячому водопостачанню, які надаються позивачем у вказану вище квартиру та зобов`язані в силу положень чинного законодавства здійснювати щомісячні оплати за фактичне користування ними.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Згідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України, плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов?язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов?язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач у справі довів факт надання ним у квартиру відповідачів (кв. АДРЕСА_2 ) комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що відповідачами не спростовано.

Однак, за надані послуги відповідачі, як споживачі, у встановленому порядку не розрахувалися, що спричинило виникнення заборгованості, про стягнення якої заявлено позовну вимогу у справі.

У відповідачів, як споживачів таких послуг, виник обов?язок по їх оплаті, що встановлений ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє позивача обов?язку оплачувати надані йому послуги.

Вказаний висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв?язку з тим, що відповідачі своєчасно не вносили плату за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно з розрахунком ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість відповідачів по оплаті вказаних послуг станом на 01.08.2021 року становить 25631 грн. 05 коп.

При цьому, суд першої інстанції вірно акцентував увагу на тому, що борг станом на 01.07.2015 року у сумі 6684, 44 грн. стягнутий з відповідача ОСОБА_1 рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі 712/9942/15-ц від 02.02.2016 року та сплачений у листопаді 2020 року.

Вирішуючи питання безпосередньо про розмір заборгованості відповідачів перед позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку про застосування строку позовної давності, з чим і погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Осадчою Л.С. було подано заяву про застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності.

Пред?явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов?язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов?язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п?ята статті 261 ЦК України).

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Частиною першою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов?язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов?язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов?язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Вказане викладене у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Так, суд першої інстанції вірно акцентував увагу на тому, що з наданого позивачем розрахунку по ОР № 71527142 вбачається, що відповідачами в 2015, березні-квітні 2016, жовтні - грудні 2016 року та 2017, липні 2018 роках частково здійснювалася оплата (в тому числі, за рахунок субсидії) за надані послуги в більшому розмірі, ніж нарахована щомісячна плата.

Враховуючи вищезазначену правову позицію Верховного Суду, позов про стягнення заборгованості за попередні періоди (по періодичним платежами, позовна давність, за якими переривалась на думку представника позивача, починаючи з серпня 2015 року), повинен бути поданий в межах трьох річного терміну щодо кожного чергового платежу.

Проте за період з серпня 2015 по вересень 2019 року позивач з таким позовами не звертався.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі № 686/23170/19 (провадження № 61-13802св21) вказано, що «тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах самої позовної давності».

Водночас, позивач звернувся із позовом до суду лише у листопаді 2021 році, тобто поза межами позовної давності.

Колегією суддів апеляційного суду перевірено розрахунки про розмір заявленого боргу та сум, з урахування застосування строків позовної давності, яким була надана належна оцінка судом першої інстанції.

Враховуючи, що представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Осадчою Л.С. було подано заяву про застосування строку позовної давності, а судом першої інстанції правомірно задоволено вказану заяву, апеляційний суд погоджується із наведеними розрахунками позивача, які обґрунтовано задоволені судом першої інстанції в межах трирічного строку позовної давності.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла в результаті неналежного виконання зобов?язання щодо оплати житлово-комунальних послуг, є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення, про що обгрунтовано зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні.

Враховуючи вищевикладені обставини справи , оцінивши надані позивачем докази, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягають до часткового задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, ним були надані відповідні послуги відповідачам, як споживачам таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами та не спростовані відповідачами, а тому до стягнення з відповідачів підлягає заборгованість в межах строку позовної давності за період з жовтня 2018 по липень 2021 року, що складає 6699,80 грн., інфляційні втрати за вказаний період складають 2397,15 грн. та 3% річних - в розмірі 3170,75 грн.

В частині вирішення питання розподілу судових витрат, рішення суду першої інстанції також є правильним, відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України та принципу пропорційності розподілу в рівних частинах при частковому задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції невірно застосував правову позицію Верховного Суду (у справі № 712/8916/17), які стосуються строку позовної давності, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки фактичні обставини судом у цій справі встановлено вірно, доказам надана належна правова оцінка, а до правовідносин, які виникли між сторонами, правильно застосовані відповідні їм норми матеріального права.

Не є коректними й доречними посилання скаржника на інші постанови Верховного Суду, правові висновки яких обумовлені іншими обставинами.

Докази та обставини, на які посилається скаржник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки під час їх дослідження та встановлення судом першої інстанції дотримані норми матеріального та процесуального права.

При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Черкаське хімволокно» тв. особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення згідно доводів та вимог апеляційної скарги, які не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню апеляційним судом.

З вищевикладеного не вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції за доводів апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» не підлягає до задоволення, а рішення суду залишається без змін, судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді О.В. Карпенко

О.М. Новіков