КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 381/52/22 Головуючий у суді першої інстанції - Ковалевська Л.М.
Номер провадження № 22-ц/824/4307/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України та Головного Управління Національної поліції в Київській області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції в Київській області, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа без самостійних вимог Рудик Руслан Юрійович , про відшкодування шкоди, завданої процесуальними діями, що обмежують чи порушують права і свободи громадян, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції в Київській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої процесуальними діями, що обмежують чи порушують права і свободи громадян, який мотивував тим, що 01 лютого 2021 року прокурором Фастівської окружної прокуратури зареєстроване кримінальне провадження № 0000013 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України. За фабулою відомостей в ЄРДР, внесена інформація про факт вимагання на території Фастівського району неправомірної вигоди за вплив на рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 лютого 2021 року за клопотанням прокурора, слідчим суддею Київського апеляційного суду було надано дозвіл на проведення щодо ОСОБА_1 негласних слідчих (розшукових) дій у вигляд аудіо-відеоконтролю особи ОСОБА_1 та зняття інформації з транспортних телекомунікацій мереж з абонентських номерів, якими користується ОСОБА_1 .

Позивач вказував, що 27 квітня 2021 року він був затриманий у кримінальному провадженні № 0000013 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України в порядку ст. 208 КПК України.

Проте, запобіжний захід за вищезазначеною статтею щодо нього не обирався.

В подальшому, 15 липня 2021 року слідчим СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області у кримінальному провадженні 0000013 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, прийняте рішення про його закриття на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення).

Позивач зазначав, що безпідставним проведенням НСРД та іншими слідчими діями, що здійснювались відносно нього, були порушенні його права і свободи, і це порушення тривало з 01 лютого 2021 року по 15 липня 2021 року.

ОСОБА_1 вказував, що незаконні дії органів досудового слідства негативно вплинули на його стосунки з оточуючими людьми, він змушений докладати значних зусиль для їх відновлення та поновлення свої порушених прав. Розмір заподіяної моральної шкоди, в позовних вимогах, він оцінив в 35 750 грн, яка розрахована : 6 500 грн (розмір мінімальної заробітної плати) х 5,5 (кількість місяців перебування під слідством ).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 35 750 грн на користь ОСОБА_1 . Судові витрати віднесено за рахунок Держави.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом було порушено норми матеріального, процесуального права, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а тому просить апеляційний суд скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Апелянт у своїх доводах, викладених в апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_1 знаходився у правовідносинах із ГУ НП в Київській області, яке проводило відповідні процесуальні дії в порядку визначеному КПК України та саме внаслідок дій зазначеного державного органу виникла підстава для звернення позивача до суду для відновлення його порушених прав.

Із змісту матеріалів справи випливає те, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди йому не завдало.

Представник Державної казначейської служби України в скарзі наголошує, що виходячи зі змісту позовної заяви, відсутні відомості щодо заподіяння позивачеві страждання (фізичні, душевні або психічні) у визначеному судом розмірі та не зазначено у чому конкретно вони полягали, а також характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).

У позовній заяві відсутні відомості щодо стану здоров`я позивача, чи зазнавав він вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, чи потрібен позивачу час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відтак, судом неправомірно застосовано стягнення всієї заявленої позивачем суми морального відшкодування.

Наголошує, що порушення кримінального провадження відбулося внаслідок виявлення у діях позивач ознак кримінального злочину, при цьому наявність чи відсутність складу злочину у цих діях, а отже і вирішення питання щодо відсутності вини могло бути встановлено лише у рамках розслідування кримінальної справи.

Тому, з урахуванням інкримінованого позивачу злочину, застосування відносно нього відповідних процесуальних заходів було цілком логічними діями з точку зору кримінально-процесуального законодавства України та не було дією, яка не відповідає вимогам КПК України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне Управління Національної поліції України в Київській області подало апеляційну скаргу, відповідно до якої вказує, що здійснення слідчих дій у ході розслідування кримінального провадження відноситься до безпосередніх повноважень органів досудового розслідування згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства, тому саме лише здійснення таких заходів не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. А відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК України відповідальність настає незалежно від вини. Так, апелянт вважає, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене в апеляційній скарзі, ГУ НП в Київській області просить скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року та прийняте нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відзив на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник Державної казначейської служби України Жилін О.Ф. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. При цьому зазначив, що позивач у будь яких правовідносинах із ДКС України не перебував, а тому з врахування правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду належним відповідачем у вказаній категорії справ повинен вступати відповідний правоохоронний орган, який здійснював безпосередні слідчі дії (затримання, пред`явлення підозри чи обвинувачення, взяття під варту) щодо позивача, а не Державна казначейська служба України.

Представник Головного управління Національної поліції України в Київській області Срібна А.Р. підтримала подану апеляційну скаргу ГУ НПУ в Київській області та просила її задовольнити. При цьому зазначила, що працівники поліції при проведення НСРД та слідчих дій діяли в межах визначених КПК України та Законом України «Про поліцію» і прав позивача не порушували. Крім того зазначила, що відносно позивача проводиться розгляд справи за фактами по яких такі слідчі дії та НСРД проводилися і кінцевого рішення по справі ще судом не ухвалено, а тому рішення суду у даній справі є необґрунтованим, просила його скасувати.

Позивач у справі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заперечили щодо доводів, викладених в апеляційних скаргах ДКС України та ГУ НПУ в Київській області та просили їх залишити без задоволення. При цьому зазначили, що відносно позивача у справі працівниками поліції проводилися негласні слідчо-розшукові дії, що відповідно порушувало його права як громадянина України. Крім того, після внесення до ЄДРСР відомостей щодо ОСОБА_1 він також затримувався в порядку, визначеному КПК України. В подальшому, 15 липня 2021 року слідчим СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області провадження відносно ОСОБА_1 було закрито, а тому вважають що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представників позивача та відповідачів у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції встановив, що 01 лютого 2021 року прокурором Фастівської окружної прокуратури зареєстроване кримінальне провадження №0000013 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.369-2 КК України. За фабулою відомостей з ЄРДР, внесена інформація про факт вимагання на території Фастівського району неправомірної вигоди за вплив на рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави.

Органом досудового розслідування відповідно до постанови прокурора Фастівської окружної прокуратури від 01 лютого 2021 року визначений СВ Фастівського відділення поліції Васильківського відділу ГУНП в Київській області.

Під час досудового розслідування 01 лютого 2021 року використовуючи повноваження надані ст. 36, 246, 247, 248, 249, 258, 260, 263, 268, 269 КПК України, процесуальний керівник у кримінальному провадженні Рудик Руслан Юрійович №0000013 від 01 лютого 2021 року звернувся до Київського апеляційного суду з клопотанням про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді аудіо-відеоконтролю особи ОСОБА_1 та зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентських номерів НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та НОМЕР_2 оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», якими користується ОСОБА_1 , окрім цього клопотання містило прохання про дозвіл про візуальне спостереження за особою ОСОБА_1 та встановлення місцезнаходження радіоелектронного засобу шляхом застосування технічних засобів для локалізації місцезнаходження радіоелектронного засобу, яким користується ОСОБА_1 строком на 2 місяці. Отримавши, 03 лютого 2021 року дозвіл слідчого судді Київського апеляційного суду на проведення вищезазначених НСРД, дана ухвала Рудиком Р.Ю. із дорученням направлена для виконання в Фастівський РВ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області. На підставі ухвали слідчого судді та за дорученням прокурора Рудика Р.Ю. працівниками СБУ проводились вищезазначені НСРД щодо ОСОБА_1 . 30 березня 2021 року прокурор Фастівської окружної прокуратури у кримінальному провадженні №0000013 Рудик Р.Ю. звернувся з клопотанням до слідчого судді Київського апеляційного суду про продовження негласних слідчих (розшукових) дій, дозвіл на які був отриманий 03 лютого 2021 року , та за наслідком такого звернення отримав ухвалу слідчого судді, яку також направив для виконання в Фастівський РВ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області. 29 квітня 2021 року старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором Фастівської окружної прокуратури Рудиком Русланом Юрійовичем винесена постанова про припинення подальшого проведення негласних слідчих дій.

27 квітня 2021 року ОСОБА_1 слідчим Фастівського РУП ГУ НП в Київській області був затриманий у кримінальному провадженні № 0000013 внесеному в ЄРДР за ч. 3 ст. 369-2 КК України в порядку ст.208 КПК України і в подальшому до нього запобіжний захід за цією статтею не обирався, підозра за цією статтею КК України не повідомлялась, та кримінальна справа за цією статтею була закрита.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи поданий ОСОБА_1 позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, засудження, ухвалення судом виправдувального вироку, позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме: статті 1176 ЦК України, Закону № 266/94-ВР.

Доходячи до вказаного висновку суд першої інстанції зазначив, що відповідно до постанови заступника начальника відділення СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України, зазначено, що підтвердити факти протиправної діяльності ОСОБА_1 пов`язаної із зловживанням впливу на ОСОБА_4 в зв`язку зі смертю останнього, не вдається за можливе.

Проаналізувавши надані докази у їх сукупності, врахувавши обставини, викладені у постанові про закриття кримінального провадження від 15 липня 2021 року, яка набрала законної сили, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту понесення позивачем моральних страждань та переживань з приводу незаконного притягнення як підозрюваного, незаконного проведення в ході розслідування кримінальної справи обшуку, НСРД, відкритого кримінального провадження, що призвели до душевних страждань, що виразились у почутті небезпеки та тривоги за своє життя та життя рідних через усвідомлення замовного характеру проведених негласних слідчих дій за відсутності події злочину.

Апеляційний суд не може погодитися із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про задоволення позову не відповідає з огляду на наступне.

Так, за змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Так, статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема, у разі закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 статті 3 Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету (частина перша статті 4 Закону).

З врахуванням вище зазначених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що право на відшкодування шкода, завданої фізичній особі виникає саме внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, що прямо передбачено ст. 1176 ЦК України, а також в разі незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Як вбачається, із самого тексту позовної заяви та пояснень позивача і його представника слідчим відділом Фастівського РУП ГУНП в Київській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000013 внесеному 01 лютого 2021 року в ЄРДР за ч. 3 ст. 369-2 КК України при цьому ні матеріалами справи, ні наданими в апеляційному суді копією постанови про закриття кримінального провадження у справі не встановлено фактів пред`явлення ОСОБА_1 підозри за вказаним фактом, не надано доказів застосування відносно нього запобіжного заходу. За вказаним фактом судом не ухвалювався виправдовувальний вирок.

Разом із тим, із тексту постанови про закриття кримінального провадження, винесеної 15 липня 2021 року заступником начальника відділення СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області підполковником поліції Клочак М.В. вбачається, що кримінальне провадження №0000013 було внесено до ЄРДР 01 лютого 2021 року за ч.3 ст. 369-2, та ч.1 ст. 368 КК України. 28 квітня 2021 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.

14 липня 2021 року прокурором Фастівської окружної прокуратури із кримінального провадження №№0000013 від 01 лютого 2021 року виділено матеріали, що вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, які зареєстровані в ЄРДР за №0001226.

Як вбачається із відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, станом на час розгляду вказаної справи судом апеляційної інстанції на розгляді Фастівського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальна справа №381/2561/21 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Тому, з врахуванням вище вказаних обставин, позивачем не надано належних та достатніх доказів незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання.

Разом із тим,проведення щодо ОСОБА_1 НСРД без подальшого повідомлення йому про підозру у вчинені будь-якого кримінального правопорушення в рамках досудового розслідування відповідного кримінального провадження не тягне за собою доведеності неправомірності дій органів досудового розслідування, так як факт незаконного проведення НСРД та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, в даному випадку НСРД має бути встановлений відповідним судовим рішенням, зокрема обвинувальним вироком в якому судом було б встановлено незаконність відповідних слідчих дій, виправдувальним вироком.

Сам по собі факт закриття кримінального провадження за ч.3 ст. 369-2 КК України при продовженні розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 369-2 КК України, не свідчить про те, що вказані НСРД були проведенні саме з метою документування кримінального правопорушення за ч.3 ст. 369-2 КК України, а не фактів вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України чи ч.2 ст. 369-2 КК України, за якою здійснюється розгляд кримінальної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що позивачем у справі не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, що призвело до неправильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову із підстав, заявлених в ньому.

Керуючись ст. 1176 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Головного Управління Національної поліції в Київській області задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2022 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції в Київській області та в особі Державної казначейської служби України відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 15 червня 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв