Номер провадження: 22-ц/813/3191/23
Справа № 509/3255/20
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юшинської Ірини Євгенівни на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що процесуальні рішення суду, на підставі яких відповідач був власником нерухомого майна були скасовані, в добровільному порядку відповідач передати земельну ділянку не бажає, а тому позивачка просить суд витребувати з чужого незаконного володіння частини земельної ділянки, загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :02:008:1622, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та встановити порядок виконання рішення суду.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння - задоволено.

Витребувано 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :02:008:1622, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , номер запису про право власності 29834630 від 10.01.2019, у власність ОСОБА_2 .

Встановлено порядок виконання рішення суду за яким підлягає:

-скасуванню запис про реєстрацію права власності ОСОБА_1 , номер запису 29834630, на частину земельної ділянки, загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :02:008:1622, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-підлягає реєстрації право власності ОСОБА_2 на витребувану їй у власність частину земельної ділянки (номер запису 29834630), загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :02:008:1622, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 840 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Юшинська Ірина Євгенівна подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.І п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, а також, що позивач обрала ефективний спосіб захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

-за нотаріально посвідченим Договором купівлі продажу від 04.02.2016 року ОСОБА_2 набула у власність частини земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462. Право власності позивачки на придбану 1/2 частину земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується інформаційною довідкою від 04.02.2016 року (а. с. 12);

-згідно наявного в матеріалах справи Договору про поділ земельної ділянки, що є у спільній частковій власності від 03.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається поділ земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462;

-з п.п.3, 7 Договору про поділ земельної ділянки, що є у спільній власності від 03.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 в рівних частках належить кожній із сторін - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімченко С.Л., 04.02.2016 за №19; сторони домовились що:

-земельна ділянка №1(А-Б-Д-Е-А) площею 0,0500 га, належить ОСОБА_2 ;

-земельна ділянка № НОМЕР_1 (Б-В-Г-Д-Б) площею 0,0500 га, належить ОСОБА_3 ;

-внаслідок такого поділу державним кадастровим реєстратором Відділу в Овідіопольському районі Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську ГУ Держгеокадастру в Одеській області, проведено державну реєстрацію окремих земельних ділянок по 0,5 га кожна: з кадастровим номером - :02:008:1622 - власник ОСОБА_2 та з кадастровим номером - :02:008:1621 - власник ОСОБА_3 , що підтверджується листом Відділу №4 Управління в Одеському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області;

-ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року у справі №509/739/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, виселення, скасування записів про право власності, - затверджено мирову угоду, укладену та підписану сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, за умовами якої ОСОБА_1 набув право власності на 1/4 частину земельної ділянки, від загальної площі 0,10 га, з 1/2 частини земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 (а.с.20);

-після укладення у цивільній справі №509/739/16-ц мирової угоди, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 12.12.2018 року склали спільну нотаріально посвідчену заяву про проведення державної реєстрації права власності в рівних частках за кожним на новостворену окрему земельну ділянку площею 0,0500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , якій присвоєно новий кадастровий номер - :02:008:1622;

-на підставі вищевказаної нотаріальної заяви, ухвали апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року, було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45030856 від 14.01.2019, 10.01.2019 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та здійснено запис про реєстрацію права власності по частині земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - на праві приватної спільної часткової власності за ОСОБА_2 (номер запису 29834588) та ОСОБА_1 (номер запису 29834630);

-постановою Першої судової палати КЦС ВС від 20.05.2020 року ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року у справі №509/739/16-ц - скасовано, з передачею справи на розгляд до суду апеляційної інстанції;

-на час розгляду справи і ухвалення районним судом рішення, а також на час перегляду справи в апеляційному порядку, справа №509/739/16-ц Одеським апеляційним судом не розглянута, остаточного рішення щодо заявленого спору не прийнято.

Колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного права.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.І ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч.І ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Право власника згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача - пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. І однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України).

За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251 цс 15, який неодноразово був підтриманий Великою Палатою Верховного Суду.

Статтями 1212, 1213 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог зокрема про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

За правовою позицією у Постанові від 28.11.2018 року по справі №504/2864/13-ц Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на вказане у разі задоволення вимоги власника про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстроване право власності на цю ділянку, суд витребує останню на користь власника від вказаної особи, а не зобов`язує таку особу повернути відповідну ділянку власникові (див. пункти 142-144постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Встановивши, що:

-предметом спору є частина земельна ділянка площею 0,05 га., яка раніше входила до складу земельної ділянки площею 0,1 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка була набута у шлюбі між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і була поділена між ними у рівних частках за рішенням суду, яке вступило в силу,

-під час перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у шлюбі земельна ділянка площею 0,1 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 була передана в іпотеку забезпечення виконання зобов`язань у розмірі 100 000 доларів США за кредитним договором від 24 грудня 2007 року між ПАТ АКІН «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 ,

- ОСОБА_6 набула право вимоги за кредитним договором, солідарними боржниками за яким виступають ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (позичальник та поручитель) та право вимоги за договором іпотеки, іпотекодавцем за яким є ОСОБА_5 ,

-на підставі рішення Овідіопольського райсуду від 15.10.2015 року ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ОСОБА_4 за кредитним договором № 0 від 24 грудня 2007 року у розмірі 1 902 881 грн. 01 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 909109 від 20 березня 2006 року, виданого згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16 грудня 2002 року, шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності на вищевказану земельну ділянку, якою забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_5 за кредитним договором № 0 від 24 грудня 2007 року; визнано за ОСОБА_4 право власності на предмет іпотеки, а саме земельну ділянку площею 0,100 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору,

- 04.02.2016 року за договорами купівлі-продажу ОСОБА_4 відчужила ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частині земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462,

-договором про поділ земельної ділянки, що є у спільній частковій власності від 03.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поділено земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0462 у рівних частках яка належить кожній із сторін - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімченко С.Л., 04.02.2016 року, за Р. №19; внаслідок чого: - земельна ділянка №1(А-Б-Д-Е-А) площею 0,0500 га, належить ОСОБА_2 ; - земельна ділянка № НОМЕР_1 (Б-В-Г-Д-Б) площею 0,0500 га, належить ОСОБА_3 ,

-державним кадастровим реєстратором Відділу в Овідіопольському районі Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську ГУ Держгеокадастру в Одеській області, проведено державну реєстрацію окремих земельних ділянок по 0,5 га кожна: з кадастровим номером - :02:008:1622- власник ОСОБА_2 та з кадастровим номером :02:008:1621 - власник ОСОБА_3 , що підтверджується листом Відділу №4 Управління в Одеському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області,

-звертаючись у березні 2016 року до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, виселення, скасування записів про право власності, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що він зокрема є власником 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,10 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,

- після укладення у цивільній справі №509/739/16-ц, мирової угоди, затвердженою ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року, відповідно якої ОСОБА_1 набув право власності на 1/4 частину земельної ділянки, від загальної площі 0,10 га, зокрема з 1/2 частини земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 12.12.2018 року склали спільну нотаріально посвідчену заяву про проведення державної реєстрації права власності в рівних частках за кожним на новостворену окрему земельну ділянку площею 0,0500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , якій присвоєно новий кадастровий номер - :02:008:1622 і на підставі вищевказаної нотаріальної заяви, ухвали апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року, було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45030856 від 14.01.2019, 10.01.2019 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та здійснено запис про реєстрацію права власності по частині земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - на праві приватної спільної часткової власності за ОСОБА_2 (номер запису 29834588) та ОСОБА_1 (номер запису 29834630),

-постановою Першої судової палати КЦС ВС від 20.05.2020 року ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року у справі №509/739/16-ц, якою затверджено мирову угоду, на підставі якої ОСОБА_1 набув право власності на 1/4 частину земельної ділянки, від загальної площі 0,10 га, поділеної у рівних частках між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за рахунок 1/2 частини земельної ділянки, отриманої в порядку поділу ОСОБА_2 (тобто 1/2 від 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1 га. поділеною між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) - скасовано, з передачею справи на розгляд до суду апеляційної інстанції, яка на час розгляду справи і ухвалення районним судом рішення, не розглянута і остаточного рішення щодо заявленого спору не прийнято,

суд першої інстанції набув обґрунтованого висновку про витребування 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :02:008:1622, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , номер запису про право власності 29834630 від 10.01.2019, у власність ОСОБА_2 , встановлюючи порядок виконання рішення суду за яким підлягає:

-скасуванню запис про реєстрацію права власності ОСОБА_1 , номер запису 29834630, на частину земельної ділянки, загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :02:008:1622, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-підлягає реєстрації право власності ОСОБА_2 на витребувану їй у власність 1/2 частину земельної ділянки (номер запису 29834630), загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :02:008:1622, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто фактично сторони повернуто у попередній стан, в якому вони знаходились до укладення і затвердження судом скасованої в подальшому мирової угоди в межах цивільної справи 509/739/16-ц.

Наявність невирішеного спору в справі 509/739/16-ц, яка повторно переглядається судом апеляційної інстанції в межах якої ОСОБА_1 претендує на вдвічі більшу частку земельної ділянки ніж та, яка була зареєстрована за ним внаслідок укладення мирової угоди, скасованої Верховним Судом, внаслідок чого у ОСОБА_1 витребувано зазначену частину земельної ділянки, жодним чином не впливає на вирішення спору у справі № 509/739/16-ц.

Слід звернути увагу, що підставою для державної реєстрації права власності на частину земельної ділянки ОСОБА_2 за ОСОБА_1 є не лише мирова угода, а і складена між сторонами на підставі цієї мирової угоди спільна нотаріальна заява про проведення державної реєстрації права власності в рівних частках за кожним на новостворену окрему земельну ділянку площею 0,0500 га, за адресою: АДРЕСА_1 , якій присвоєно новий кадастровий номер - :02:008:1622

Дана обставина перешкоджає можливості повороту виконання судового рішення навіть після скасування мирової угоди і не вирішення справи, в межах якої вона була укладена, по суті.

Тому районний суд набув вірного висновку, що судовий захист ОСОБА_2 є можливим шляхом задоволення вимог про витребування на її користь 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :02:008:1622, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з висновком райсуду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Юшинської Ірини Євгенівни - залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 12.12.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова