УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 758/2814/22

провадження № 61-16712ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року в справі за заявою Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» звернулося до суду із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 березня 2022 року заяву КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» задоволено. Дозволено госпіталізацію до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» ОСОБА_1 . Допущено негайне виконання рішення суду.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 березня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу.

Медвідь В. П. звернувся до Київського апеляційного суду із заява, у якій просив ухвалити додаткове рішення судута роз`яснити резолютивну постанови Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року.

Зазначену заяву обґрунтовано тим, що рішенням суду першої інстанції у цій справі задоволено заяву КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу задоволено. Підставою для такого рішення були зокрема висновок ЛКК КНП «Психіатрія», рішення спеціалізованої психіатричної МСЕК 2 про встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності з психіатричного захворювання. На підставі рішення суду першої інстанції винесено рішення Департаменту соціальної політики КМДА про переведення ОСОБА_1 з Київського пансіонату ветеранів праці та влаштовували до соціально-медичної установи обмеженої свободи Ново-Білецького психо-неврологічного інтернату для чоловіків.

Не зважаючи на скасування постановою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року рішення суду першої інстанції, для ОСОБА_1 нічого не змінилось у порівнянні з тим станом що був після ухвалення рішення суду першої інстанції у цій справі, а саме: висновок ЛКК КНП «Психіатрія», епікриз захворювання ОСОБА_1 не визнано незаконним та не скасовано; рішення спеціалізованої психіатричної МСЕК 2 про встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності з психіатричного захворювання не скасовано і він продовжує перебувати у статусі обмежених громадянських прав, а з цього питання ніяких судових рішень не ухвалювалося; рішення Департаменту соціальної політики КМДА про переведення ОСОБА_1 з Київського пансіонату ветеранів праці до соціально-медичної установи обмеженої свободи Ново-Білецького психоневрологічного інтернату для чоловіків не скасовано.

Вказував, що постанова Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року є не зовсім зрозумілою у резолютивній частині стосовно того, які саме та кому необхідно виконати вимоги суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року та ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що постанова Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року є зрозумілою та роз`яснення чи тлумачення не потребує, а також не підлягає примусовому виконанню. Також, предметом розгляду у цій справі є наявність або відсутність підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 до психіатричного закладу та судом вирішено ці вимоги.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року скасувати, зобов`язати Київський апеляційний суд роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022року та прийняти додаткове рішення у цій справі.

У касаційній скарзі заявник просив звільнити його від сплати судового збору посилаючись на те, що він є інвалідом другої групи та підтверджує це фотокопією наданого посвідчення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; особи з інвалідністю I та II груп.

Оскільки, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону, вказану заяву слід залишити без розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок ЛКК КНП «Психіатрія», (епікриз захворювання ОСОБА_1 ) та рішенням Департаменту соціальної політики КМДА про переведення ОСОБА_1 не визнано незаконними та не скасовано. Суд не надав оцінку злочинним діям та документам щодо примусового лікування ОСОБА_1 .

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення (частини перша статті 271 ЦПК України).

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частини друга статті 271 ЦПК України).

Необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.

Відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Вказаний висновок викладено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постанова Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року не є тим судовим рішенням, яке підлягає примусовому виконанню. Також вказане судове рішення не допускає кількох варіантів тлумачення висновків суду, постанова є мотивованою і зрозумілою.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, вказана норма процесуального закону встановлює підстави для ухвалення додаткового рішення. Цей перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним.

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Суд не вправі під видом додаткового рішення змінити зміст рішення або розв`язати нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 760/34441/19, від 22 липня 2021 року у справі № 335/10490/18, від 21 жовтня 2021 року у справі № 2207/1149/2012.

Судами першої та апеляційної інстанції в порядку окремого провадження розглянуто заяву пропримусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу.

Інші вимоги не було заявлено учасниками цієї справи, а тому вимоги, які ОСОБА_1 вважає не розглянутими не підлягали розгляду судами.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 щодо роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року та ухвалення додаткового рішення в справі.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної ухвали.

Керуючись пунктом 1 частини другоїта частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року в справі за заявою Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
Є. В. Коротенко В. М. Коротун