ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/51/23Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 22-ц/817/505/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Хома М.В.

Суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року, ухваленого суддею Радосюком А.В. в цивільній справі №602/51/23 за позовом ОСОБА_1 до Лановецької міської громади про визнання права на земельну частку (пай), третя особа: Кременецька районна державна адміністрація, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування вимог зазначила, що вона є донькою та спадкоємицею після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що він працював у колгоспі ім.Ф.Толбухіна в с.Білозірка Лановецького району Тернопільської області.

Розпаювання земель Білозірської сільськогосподарської артілі (колгосп) ім. Ф.Толбухіна проводилося після смерті її батька.

Зазначає, що право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката.

Про порушення свого права на земельну частку (пай) у порядку спадкування після смерті батька вона дізналася в кінці серпня 2021 року.

У зв`язку з наведеним просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді земельного паю ОСОБА_2 ; визнати факт належності їй права на земельну частку (пай) в розмірі 4,16 умовних кадастрових гектари, розташованих на території Лановецької міської громади с.Білозірка; зобов`язати Лановецьку міську громаду в порядку реалізації права на земельну частку (пай) виділити її земельну частку (пай) розміром 4,16 га., розташовану в адміністративних межах Лановецької міської громади с.Білозірка із земель сільськогосподарського призначення та видати на неї правовстановлюючі документи.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на його необгрунтованість, необ`єктивність, поверхневе дослідження доказів та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував та в повній мірі не дослідив архівну довідку про трудовий стаж №С-148/04-11 від 08.09.2019 р., видану Державним архівом Тернопільської області. У документах сільськогосподарської артілі (колгосп) ім.Ф.Толбухіна с.Білозірка Лановецького району Тернопільської області, у протоколі №14 загальних зборів членів колгоспу від 08.06.1950 р. є відомості, що ОСОБА_3 входив до складу комісії.

Вважає, що дані обставини підтверджують факт перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з вказаним колгоспом та його членство у КСП.

Вказує, що відповідачем не надано жодного доказу про те, що ОСОБА_2 ніколи не був членом КСП чи розірвав трудові відносини з колгоспом після виходу на пенсію.

При сумнівах на стадії оцінки доказів суд повинен виходити з того, що факт мав місце, якщо інше не доведено під час судового розгляду. Тягар доказування покладено на сторони.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові ВП ВС від 18.03.2020 р. у справі №129/1033/13 та постановах ВС від 02.10.2018 р. у справі №910/18036/17; від 23.10.2019 р. у справі №917/1307/18; від 18.11.2019 р. у справі №902/761/18; від 18.11.2019 р. у справі №917/2101/17.

Звертає увагу на те, що позивач не має доступу до архівів радянських часів, які залишились поза юрисдикцією України. Оскільки такі архіви велися неналежним чином, то відомості, необхідні для з`ясування обставин справи, частково втрачені та дійшли до суду в усіченому вигляді, що не є прямою виною позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу Лановецька міська рада зазначає, що право на земельну частку (пай), згідно Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 р., мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, а т.ч. пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товарситва, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Список громадян, як додаток до державного акта, формується самим підприємством.

Таким чином, право на земельну частку (пай) мають виключно члени КСП.

Звертає увагу суду на те, що у архівній довідці про трудовий стаж від 08.09.2019 р., яка досліджувалась судом першої інстанції, не зазначено, до складу якої конкретно комісії та з яких питань входив ОСОБА_2 . Однак вказано, що відомостей про прийняття та звільнення з членів колгоспу ОСОБА_2 не виявлено.

Зазначає, що позивачем не надано трудової книжки колгоспника, яка є основним документом, що підтверджує членство у колгоспі, що дає підстави вважати, що ОСОБА_2 членом КСП не був.

Так як головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю, а факт членства ОСОБА_2 в КСП не підтверджено, то у останнього відсутнє право на земельну частку.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак від них надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засіданні у відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст.367 ЦПК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано повторно 23.11.2021 року Попільнянським відділом державної РАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.11).

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

Як вбачається з інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області 02.05.2022 року за №С-61/0-90/6-22, рішенням сесії Білозірської сільської ради народних депутатів від 03.06.1995 року №5 передано агрофірмі "Білозірська" у колективну власність 3 826, 4 га для сільськогосподарського виробництва. На підставі даного рішення агрофірмі "Білозірська" видано державний акт на право колективної власності на землю серії ТР 2, про що в Книзі записів державних актів внесено запис за №2. ОСОБА_4 не включений до списку громадян - членів КСП агрофірма "Білозірська", який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю.

З архівної довідки №605/04-11, виданої Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної державної адміністрації 10.12.2021 року на запит позивачки, вбачається, що у документах архівного фонду Білозірська сільськогосподарська артіль (колгосп) ім.Ф.Толбухіна, з 1996 року - орендне підприємство агрофірма «Білозірська», с.Білозірка Лановецького району Тернопільської області в протоколах зборів уповноважених членів агрофірми за 1996 рік є відомості, що протоколом №1 зборів уповноважених агрофірми «Білозірська» від 21.03.1996 року прийнято рішення про створення комісії по розпаюванню колгоспних земель і про завершення розрахунку по паюванню землі і основних засобів з видачею земельних і майнових сертифікатів до 15.04.1996 року. У протоколі №2 від 23.05.1996 року є відомості про затвердження списку пайщиків на розпаювання землі на 885 осіб. Список осіб, включених до списку пайщиків, в архіві відсутній. Інших відомостей не виявлено (а.с.21). ОСОБА_5 рекомендовано звернутись в Державний нотаріальний архів Тернопільської області щодо Державного акту на право колективної власності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у спадкодавця на момент смерті право на земельну частку (пай) не виникло, тому не могло входити до складу спадщини.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом встановлено фактичні обставини справи та дано їм належну правову оцінку.

Згідно із ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст.ст. 22, 23 ЗК України 1990 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта.

Згідно з п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року, передбачено, що член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай), суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Отже, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сількогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого підприємства та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Для спадкування такого права воно має існувати у спадкодавця на день відкриття спадщини.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 був членом КСП на час передачі у колективну власність землі та за життя мав право на земельну частку (пай), тому таке право не ввійшло до складу спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував та в повній мірі не дослідив архівну довідку про трудовий стаж №С-148/04-11 08.09.2019 р., видану Державним архівом Тернопільської обл. Тернопільської обласної державної адміністрації, у документах сільськогосподарської артілі (колгосп) імені Ф.Толбухіна с.Білозірка Лановецького району у протоколі №14 загальних зборів членів колгоспу ім.Толбухіна від 8 червня 1950 року є відомості, що ОСОБА_3 входив до складу комісії, що підтверджує факт його перебування у трудових відносинах з сільськогосподарською артіллю, колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступне.

Зазначена довідка не доводить того факту, що ОСОБА_2 був членом колективного сільськогосподарського підприємства с.Білозірка Лановецького району чи пенсіонером, який працював у ньому, на момент паювання земель, переданих у колективну власність.

ОСОБА_2 помер у 1984 році, і з його смертю припинились усі права, що нерозривно пов"язані з особою спадкодавця, зокрема, право на участь у товариствах та право членства в об"єднаннях громадян. За його життя у нього не виникло право на земельну частку (пай), а тому не таке право не увійшло до складу спадщини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування в межах вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, слід покласти на позивача, в межах сум ним понесених.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 382 -384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року - залишити без змін.

Cудові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 в межах сум, нею понесених.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 червня 2023 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Дикун С.І.

Храпак Н.М.