Номер провадження: 22-ц/813/3014/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року, постановленого під головуванням судді Свяченої Ю.Б., повний текст рішення складений 13 грудня 2021 року, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Восток» до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Альбатрос» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року публічне акціонерне товариство «Банк Восток» (далі ПАТ «Банк Восток») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Альбатрос» (далі ПрАТ «Альбатрос») про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило:

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ПрАТ «Альбатрос» на користь ПАТ «Банк Восток» заборгованість за Договором про встановлення ліміту овердрафту за програмою кредитування в рамках тарифного пакету «Преміум» з пільговим періодом № від 22.04.2016 року у сумі 350 000,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Восток» заборгованість за Договором про встановлення ліміту овердрафту за програмою кредитування в рамках тарифного пакету «Преміум» з пільговим періодом № від 22.04.2016 року у сумі 20 777,19 грн.;

- стягнути з відповідачів судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Восток» було укладеного Договір про встановлення ліміту овердрафту за програмою кредитування в рамках тарифного пакету «Преміум» з пільговим періодом №. До Кредитного договору вносились зміни відповідними додатковими угодами від 21.04.2017 року, 20.04.2018 року (нова редакція), 13.12.2018 року, 19.02.2019 року, 19.04.2019 року. Відповідно до абз.2 Розділу 1, п.2.1, 2.3 Кредитного договору у редакції від 19.04.2019 року Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит (Овердрафт) шляхом встановлення ліміту овердрафту на суму 250 000,00 гривень за поточним рахунком № НОМЕР_1 , відкритим у ПАТ?«Банк Восток», а Позичальник зобов`язується повернути Овердрафт та сплатити проценти за його використання. Остаточним терміном повернення Овердрафту є 17 квітня 2020 року. При цьому, відповідно до п.2.2 Кредитного договору процентна ставка за користування Овердрафтом встановлюється в розмірі 39 (тридцять дев`ять) відсотків річних. Процентна ставка за користування Овердрафтом протягом пільгового періоду встановлюється в розмірі 0,01 (нуль цілих одна сота) процентів річних та розповсюджується на заборгованість, що виникла внаслідок здійснення розрахунків в торгово-сервісних підприємствах та мережі Інтернет. Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору пільговий період складає 30 днів. Позичальник не виконав умови Кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 16.06.2021 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає: 248 255,61 гривень - прострочена заборгованість за овердрафтом; 122 223,58 грн. - заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість; 298,00 грн. - заборгованість за комісіями. Всього: 370 777,19 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ПрАТ «Альбатрос» було укладено Договір поруки №/11.3, відповідно до п.п.1.1, 1.3 якого поручитель зобов`язався перед Банком відповідати в повному обсязі за виконання Позичальником всіх його зобов`язань, які виникли з Кредитного договору в межах суми 350 000,00 грн. в солідарному порядку.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року позов ПАТ «Банк Восток» задоволений.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПрАТ «Альбатрос» на користь ПАТ «Банк Восток» заборгованість за Договором про встановлення ліміту овердрафту за програмою кредитування в рамках тарифного пакету «Преміум» з пільговим періодом № від 22.04.2016 року у сумі 350 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Восток» заборгованість за Договором про встановлення ліміту овердрафту за програмою кредитування в рамках тарифного пакету «Преміум» з пільговим періодом № від 22.04.2016 року у сумі 20 777 грн. 19 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

05 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду, в якій просив скасувати заочне рішення, зазначивши про те, що він не був повідомлений про розгляд справи, а також про пропуск позивачем строку позовної давності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2022 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення суду скасувати, у задоволені позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не зазначив, з якого періоду виникла заборгованість за кредитом, та за який період вона стягується, зазначивши при цьому, що заборгованість, яку суд стягнув ніби то утворилась станом на 16 червня 2021 року. Між тим у заяві про перегляд заочного рішення зазначалось, що позивачем пропущений строк позовної давності, який ОСОБА_1 просив застосувати.

Також апелянт зазначив, що суд розглянув справу за його відсутністю, не повідомивши його належним чином про розгляд справи.

Крім того, апелянт вказав, що судом до участі у справі не було залучено ТОВ «Альбатрос-Комплекс», оскільки зобов`язання за договором про встановлення ліміту овердрафту забезпечувалось договором поруки ТОВ «Альбатрос-Комплекс», а не ПрАТ «Альбатрос».

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Іванчук В.Я., представник ПАТ «Банк Восток» просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, заочне рішення залишити без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки позивачем строк позовної давності пропущений не був, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи, а порука ТОВ «Альбатрос-Комплекс» була розірвана на момент звернення позивача до суду та позов до вказаної юридичної особи не пред`являвся.

ОСОБА_1 , ПрАТ «Альбатрос» про призначене судове засідання на 13 червня 2023 року були сповіщені належним чином у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 219-221).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності нез`явившихся осіб, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Іванчука В.Я., представника ПАТ «Банк Восток», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 22 квітня 2016 року між ОСОБА_1 (Позичальник) та Банком було укладеного Договір про встановлення ліміту овердрафту за програмою кредитування в рамках тарифного пакету «Преміум» з пільговим періодом №002016- 0080.

До Кредитного договору вносились зміни відповідними додатковими угодами від 21.04.2017 року, 20.04.2018 року (нова редакція), 13.12.2018 року, 19.02.2019 року, 19.04.2019 року.

Відповідно до абз.2 Розділу 1, п.2.1, 2.3 Кредитного договору у редакції від 19.04.2019 року Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит (Овердрафт) шляхом встановлення ліміту овердрафту на суму 250 000,00 грн. за поточним рахунком № НОМЕР_1 , відкритим у ПАТ «Банк Восток», а Позичальник зобов`язується повернути Овердрафт та сплатити проценти за його використання. Остаточним терміном повернення Овердрафту є 17 квітня 2020 року.

При цьому, відповідно до п.2.2 Кредитного договору процентна ставка за користування Овердрафтом встановлюється в розмірі 39 (тридцять дев`ять) відсотків річних. Процентна ставка за користування Овердрафтом протягом пільгового періоду встановлюється в розмірі 0,01 (нуль цілих одна сота) процентів річних та розповсюджується на заборгованість, що виникла внаслідок здійснення розрахунків в торгово-сервісних підприємствах та мережі Інтернет.

Відповідно до Додатку №1 до Кредитного договору пільговий період складає 30 днів.

Відповідно до визначення «Пільговий період», надане у Розділі 1 Кредитного договору зазначено, якщо станом на наступний після закінчення пільгового періоду день або будь-який інший день, протягом дії пільгового періоду відсутня заборгованість за овердрафтом, вважається, що Позичальник погасив заборгованість протягом пільгового періоду. Відлік наступного пільгового періоду може бути розпочатий з дня на початок якого була відсутня заборгованість за такими операціями. Кількість пільгових періодів протягом дії Кредитного договору необмежена.

Згідно п.4.1, п.4.2 Кредитного договору у разі, якщо протягом пільгового періоду заборгованість за Овердрафтом не буде повністю погашена, то на заборгованість за овердрафтом, що існувала під час дії пільгового періоду, нараховуються проценти у розмірі 39% річних за весь час дії такого пільгового періоду (тобто здійснюється перерахунок процентів за такий період - тобто за 30 днів дій пільгового періоду для даного Кредитного договору).

Сплата процентів, нарахованих за користування Овердрафтом протягом календарного місяця, здійснюється у валюті Овердрафту щомісячно з 1 (першого) до 20 (двадцяте) число (включно) календарного місяця, наступного за тим місяцем, в якому було здійснено нарахування процентів, а також в день остаточного повернення Овердрафту.

Окрім того, Позичальник зобов`язався сплачувати Банку плату за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки (з встановленим лімітом овердрафту), щомісячно у розмірі 19,50 гри. + 0,1% від встановленого ліміту овердрафту.

Відповідно до п.4.4 Кредитного договору сплата процентів за користування Овердрафтом здійснюється шляхом поповнення Позичальником поточного рахунку в сумі, достатній для сплати процентів за користування Овердрафтом, та подальшого списання (в порядку договірного списання) Банком суми з поточного рахунку у сплату заборгованості По процентах за користування Овердрафтом. Сплата процентів за користування Овердрафтом може здійснюватися також шляхом списання (у порядку договірного списання) Банком сум у сплату заборгованості за рахунок Овердрафту.

Відповідно до пп.8.2, 8.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути овердрафт у порядку та на умовах, визначених Розділом 2 та Розділом 3 Кредитного договору, сплатити проценти за користування Овердрафтом у порядку та на умовах, встановлених Розділом 2 та Розділом 4 Кредитного договору.

Позичальник не виконав умови Кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 16.06.2021 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає:

- 248 255,61 грн. - прострочена заборгованість за овердрафтом;

- 122 223,58 грн. - заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість;

- 298,00 грн. - заборгованість за комісіями;

- всього: 370 777,19 грн.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Приватним акціонерним товариством «Альбатрос» (далі - Поручитель) було укладено Договір поруки №/11.3 (далі - Договір поруки), відповідно до гаі.1.1, 1.3 якого поручитель зобов`язався перед Банком відповідати в повному обсязі за виконання Позичальником всіх його зобов`язань, які виникли з Кредитного договору в межах суми 350 000,00 грн. в солідарному порядку.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Банк Восток» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим має заборгованість, яка підлягає стягненню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. ст. 3, 16 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Умовами статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Висновки суду про те, що в солідарному порядку з Позичальника та Поручителя підлягає заборгованість за Кредитним договором у розмірі 350 000,00 грн., а сума у розмірі 20777,19 грн. належна до сплати з боку Позичальника (370777,19-350000,00=20777,19 грн.) відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З урахуванням викладеного, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Банк Восток», стягнувши в солідарному порядку з Позичальника та Поручителя заборгованість за Кредитним договором у розмірі 350 000,00 грн.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не зазначив, з якого періоду виникла заборгованість за кредитом, та за який період вона стягується, зазначивши при цьому, що заборгованість, яку суд стягнув ніби то утворилась станом на 16 червня 2021 року спростовуються матеріалами справи, а саме детальним розрахунком заборгованості, висками по рахунках обліку заборгованості, в яких відображені всі здійснені ОСОБА_1 платежі на погашення заборгованості за кредитним договором.

Доводи про те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачем пропущений строк позовної давності, який він просив застосувати у заяві про перегляд заочного рішення є безпідставними, оскільки позивачем строк позовної давності пропущений не був, так як його перебіг почався з 17.04.2020 року, а позов був поданий до суду 08.07.2021 року, тобто в межах строку позовної давності.

Доводи про те, що суд розглянув справу за відсутністю ОСОБА_1 , не повідомивши його належним чином про розгляд справи є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 про розгляд справи, призначеної на 08 грудня 2021 року був сповіщений належним чином, що підтверджується накладною кур`єрської служби ТЕКС (а.с. 106).

Доводи про те, що судом до участі у справі не було залучено ТОВ «Альбатрос-Комплекс», оскільки зобов`язання за договором про встановлення ліміту овердрафту забезпечувалось договором поруки ТОВ «Альбатрос-Комплекс», а не ПрАТ «Альбатрос», колегія суддів залишає без задоволення, так як порука ТОВ «Альбатрос-Комплекс» була розірвана на момент звернення позивача до суду та до вказаної особи позов не пред`являвся, а звернення до суду з позовом до поручителя є правом, а не обов`язком кредитора.

Крім того, колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 8 342 гривні 49 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16 червня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Є.С. Сєвєрова

______________________________________ Т.В. Цюра