Справа № 161/7770/23
Провадження № 2/161/2446/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 червня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

15.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою в обґрунтування якої зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2018 року було розірвано. За час шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина донька ОСОБА_3 . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2017 року в цивільній справі № 161/12499/17 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1250 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час ОСОБА_2 сплачує аліменти нерегулярно, а їх сума не відповідає потребам ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, відповідач не приймає жодної участі в додаткових витратах на дитину. ОСОБА_2 в квітні 2023 року був мобілізованим до лав Збройних Сил України, та наразі проходить військову службу в НОМЕР_1 ОМБР в/ч НОМЕР_2 . Дана обставина свідчить про покращення його матеріального стану. Просить суд змінити розмір аліментів, визначений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2017 року в цивільній справі № 161/12499/17, та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

До початку судового засідання від представника позивачки на адресу суду надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 21-22).

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, яке міститься у матеріалах справи (а.с. 16). Заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.10.2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2018 року в цивільній справи № 161/12155/18 було розірвано (а.с. 8).

За час шлюбу в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина донька ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 7).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2017 року в цивільній справі № 161/12499/17, було вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1250 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10).

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що вищевказана сума аліментів наразі є зовсім незначною та недостатньою для задоволення потреб малолітньої доньки, а тому просить її збільшити, в тому числі й шляхом зміни способу стягнення аліментів.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває, інших утриманців не має, розмір його заробітної плати (доходів) суду не відомий.

У своєму позові позивачка зазначає, що ОСОБА_2 в квітні 2023 року був мобілізований до лав Збройних Сил України, проходить військову службу в НОМЕР_1 ОМБР в/ч НОМЕР_2 , однак зазначені обставини не знайшли свого підтвердження відповідними доказами.

В ході розгляду справи по суті, судом не встановлено обставин, зміни сімейного стану відповідача, або ж погіршення його здоров`я, з моменту ухвалення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2017 року в цивільній справі № 161/12499/17.

Доказів іншого відповідачем суду надано не було.

В свою чергу, суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам малолітньої доньки. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити доньку в повній мірі.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.10.2017 року в цивільній справі № 161/12499/17, є недостатньою для належного забезпечення її потреб, а тому заявлені вимоги позивачки ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому вважає за необхідне їх розмір змінити та стягувати з відповідача 1/4 частину від всіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

На підставі ст.ст. 180-183, 192 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Розмір аліментів та спосіб їх стягнення змінити стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судовий збір в дохід держави в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Рішення в повному обсязі складено 20 червня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська