Справа № 541/2755/22
Номер провадження 2-др/541/9/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(додаткове)

14 червня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Городівського О.А.

за участю секретаря судових засідань - Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідачів адвоката Педорича Віталія Івановича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Миргородське лісове господарство», правонаступником якого залучено Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням , треті особи, що не заявляють самостійні вимоги, щодо предмету спору: виконавчий комітет Комишнянської селищної ради та Державне агентство лісових ресурсів,-

установив:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Державного підприємства «Миргородське лісове господарство», правонаступником якого залучено Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням , треті особи, що не заявляють самостійні вимоги, щодо предмету спору: виконавчий комітет Комишнянської селищної ради та Державне агентство лісових ресурсів.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської обалсті від 31 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Представником відповідачів, адвокатом Педоричем В.І. подано заяву про ухвалення додаткового рішення.

В судове засідання представник позивача, адвокат Батієнко Я.В. не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Окрім того подав клопотання про зменшення розміру судових витрат.

Представник відповідачів, адвокат Педорич В.І. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник виконавчий комітет Комишнянської селищної ради в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій прохав розгляд справи провести у його відсутність .

Представник Державного агентства лісових ресурсів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомляв.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

За змістом п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У встановлений законом строк, представник відповідачів ініціював розгляд клопотання про розподіл судових витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн.

На підтвердження заявленого розміру представником відповідачів додано договір про надання правничої допомоги від 01.12.2022 року, акт здавання-приймання виконаної роботи від 02.06.2023 року та квитанцію від 01.12.2022 року на суму 15000 грн.

Сторона позивача заперечує заявлений розмір, вважаючи його неспівмірним зі складністю справи та часом витраченим на виконання доручення клієнта.

При визначені розміру судових витрат відповідачів, які підлягають розподілу, суд керується положеннями ч.4 ст. 137 ЦПК України, де зауважено, шо розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позов, що перебував на розгляді, являється нескладним, витікає з цивільних та житлових правовідносин.

Суд погоджується, з доводами сторони позивача про неспівмірність витрат відповідачів на правову допомогу.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

На переконання суду, оскільки адвокатом Педоричем В.І. надавалися правові послуги обом відповідачам одночасно, тому нагальної необхідності в повторному здійсненні тотожних дій, на кшталт проведення попереднього аналізу справи, ознайомлення справи, вивчення практики ВС та ЄСПЛ, підготовка до ведення справи та підготовка до виступу в судових дебатах, для кожного з відповідачів окремо не існувало. Окрім того, правова позиція відповідачів викладалася в спільних процесуальних документах.

Керуючись принципами розумності та справедливості, суд вважає, що клопотання сторони відповідача підлягає до часткового задоволення, в межах 7500 грн., тобто по 3750 грн на користь кожного з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2, 133,137,141,270, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання представника відповідачів адвоката Педорича Віталія Івановича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Державного спеціалізованого господарства підприємства «Ліси України» (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 3750,00 (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з Державного спеціалізованого господарства підприємства «Ліси України» (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 3750,00 (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень).

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. А. Городівський