Єдиний унікальний номер: 448/1789/23
Провадження № 2/448/540/23
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
12.12.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,
за участю позивачки ОСОБА_1
та відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, покликаючись на те, що у шлюбі із відповідачем ОСОБА_1 , який вже розірвано, у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вже досягнув повноліття, та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказує, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з нею, позивачкою, перебуває на її вихованні та утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від батьківського обов`язку щодо утримання своєї дитини. Зазначає, що між ними не досягнуто домовленості щодо добровільної сплати аліментів на утримання сина.
Стверджує, що відповідач ОСОБА_1 отримує дохід, має у власності нерухоме майно та на праві користування йому належить транспортний засіб, інших осіб на утриманні він не має. Відтак, вона (позивачка) вважає, що відповідач має можливість утримувати їхнього сина ОСОБА_4 .
З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі по 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі по 5000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пред`явлений до нього позов визнав частково. Пояснив, що у зв`язку з його незадовільним станом здоров?я погоджується сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі до 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 30.10.2023р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 26.12.2018р. по справі ЄУН 448/1585/18.
Від подружнього життя в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вже досягнув повноліття, та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_1 проживає окремо.
Відповідач ОСОБА_1 добровільно не надає кошти на утримання сина ОСОБА_4 , не піклується про його матеріальне забезпечення.
Вказані обставини підтверджуються такими доказами по справі, зокрема: поясненнями сторін по справі; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26.12.2018р. по справі ЄУН 448/1585/18 про розірвання шлюбу між сторонами по справі; копією свідоцтва про народження дитини сторін по справі сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копією паспорта позивачки по справі; довідкою про місце проживання особи без реєстрації місця проживання від 25.10.2023р. за №2124/07-05, виданою «Центром надання адміністративних послуг» Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, з якої відомо, що позивачка ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 01.08.2023р. по даний час; іншими матеріалами справи.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Змістом ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 01.01.2023р. розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить - 2272 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.
Стягнення з особи аліментів на утримання дитини у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.
Крім того, батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.
Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Судом враховано матеріальне становище сторін, стан здоров`я відповідача ОСОБА_1 , стан здоров`я та матеріальне становище дитини сина ОСОБА_4 , ті обставини, що дитина сторін проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 , остання несе витрати по утриманню дитини, забезпечує її лікуванням в разі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, а відповідач ОСОБА_1 ухиляється від утримання дитини, а також те, що відповідач є працездатним та такий частково визнав позов, добровільно погодившись сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі до 3000 грн., тобто фактично у розмірі мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що буде забезпечувати її нормальний розвиток та інші обставини, що мають істотне значення, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини.
Суд не приймає до уваги доводи позивачки ОСОБА_1 про майновий стан відповідача та наявність у нього майна (нерухомого та рухомого), що були зазначені нею у позовній заяві, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених обставин позивачка суду не надала.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням її віку та потреб, керуючись принципом розумності і справедливості, з врахуванням часткового визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.
Такі аліменти узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.
Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені частково (на 57%), то на підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 611,95 грн. (1073,60 грн. х 57%).
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_1 611 (шістсот одинадцять) гривень 95 коп. судового збору в дохід держави.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженка с.Вовчищовичі Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 14.12.2023р.

Суддя Ю.В.Кічак