Справа № 369/8301/23
Провадження №2/369/4567/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05.06.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки», Товариства з обмеженою відповідальності «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про захист прав споживачів, розірвання договорів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки», Товариства з обмеженою відповідальності «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про захист прав споживачів, розірвання договорів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Окрім цього, згідно із ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки така не відповідає вищевказаним вимогам ЦПК України, з огляду на таке.

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, який містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою, сплачується розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідно до положень ст. 22 «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову.

Разом з тим, судом не встановлено наявності у позивача пільг щодо сплати судового збору згідно ст. ст. 3, 5 ЗУ «Про судовий збір», як споживача послуг.

Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Отже, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування»).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин, тому до спорів щодо виконання цього договору Закон України «Про захист прав споживачів» не може застосовуватись.

Отже, при посиланні на норми Закону України «Про захист прав споживачів» повинно мати місце порушення прав споживача на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, проте позивач придбав майнові права на квартиру, що буде збудована в майбутньому, а тому діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Наведені позивачем доводи щодо порушення його прав, як споживача, з урахуванням предмету та підстав позову, не дають підстав для висновку, що на спірні правовідносини поширюються гарантії, встановлені Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки правовідносини сторін виникли із договірних відносин та предметом спору у зазначеній справі є розірвання договорів, відшкодування шкоди, стягнення коштів та неустойки.

Таким чином, підстави, визначені Законом України «Про захист прав споживачів», які передбачають пільги для сплати судового збору при поданні до суду позовної заяви, не пов`язані із предметом пред`явленого позову ОСОБА_1 .

Відповідно до положень підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073.60 грн., та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не більше 13420.00 грн.

Як передбачено вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, передбачено справляння судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073, 60 грн.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Пунктом 1 частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна.

Згідно пункту 10 частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, загальною сумою всіх вимог.

Із врахуванням наведеного, позивачу у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід сплатити судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у відповідності до ціни позову та сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі по 1073.60 грн. за кожну немайнову вимогу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строків на усунення зазначених недоліків.

Тому в порядку ст. 185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали до встановленої дати, вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Теремки», Товариства з обмеженою відповідальності «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про захист прав споживачів, розірвання договорів, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Про залишення позовної заяви без руху повідомити позивача та надати строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Тетяна ДУБАС