Справа №:755/7620/23
Провадження №: 2-з/755/117/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., за участі секретаря судового засідання Гриценко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява позивача ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка згідно з рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Миколи Олександрович: від 25.05.2023 року (індексний номер: 67728997) на праві власності належить ОСОБА_3 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Вимоги заяви обгрунтовані тим, що 22.02.2023 рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за іпотекодержателем - ОСОБА_2 . Вказана квартира, що є предметом іпотеки, була придбана особисто заявником на власні заощадження з метою створення сім`ї, початку самостійного життя, окремо від батьків, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 06.12.2019. Разом з тим, як зазначено, у п. 52 розділу VI Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), в Україні з 24.02.2022 року діє воєнний стан. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, внаслідок зупинення на період воєнного стану дії ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі п. 52 розділу VI Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», відповідач не мав законних підстав для реєстрації 22.02.2023 права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 відповідно до умов Договору іпотеки. Вказує, що оскаржуване рішення відповідача не може вважатися законним, оскільки суперечить вимогам діючого законодавства, а отже підлягає скасуванню у судовому як таке, що порушує майнові права позивача. Вважає, що іпотекодержатель ОСОБА_2 незаконно набув у власність предмет іпотеки на підставі оскаржуваного рішення, а саме квартиру АДРЕСА_1 , а отже, відповідно до умов Договору іпотеки та на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», дію якої законодавчо зупинено, у подальшому має можливість у протиправний спосіб відчужити вказане нерухоме майно на користь третіх осіб, що у разі задоволення позовних вимог істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання майбутнього рішення суду у даній справі.

У квітні 2023 року з метою скасування у судовому порядку незаконної реєстраційної дії заявник звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка З.З., яким було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66510397, згідно якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) було зареєстровано за ОСОБА_2 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року у цивільній справі № 755/5118/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюка 3.3., третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення приватного нотаріуса було відмовлено, оскільки позовні вимоги були заявлені до неналежного відповідача, суд у задоволень позову відмовив. Втім, вказана обставина не позбавляє мене права повторного звернення до суду з метоь захисту порушеного права, шляхом подання позову до належного відповідача

Маючи намір на звернення до суду з новим позовом, заявник звернувся до юриста, яким було рекомендовано отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, метою з`ясування відомостей про власника квартири АДРЕСА_1 , до якого мають бути зверненні позовні вимоги.

Так, згідно вказаної інформації право власності на квартиру АДРЕСА_1

За таких обставин вважаю, що для ефективного захисту порушених майнових прав Заявника, судом у забезпечення цього позову, на квартиру АДРЕСА_1 має бути накладено арешт.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись з вказаною заявою до суду заявник вказує, що має намір в майбутньому звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення приватного нотаріуса.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 334204687 від 31.05.2023 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1-10 ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (постанови Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 361/3399/20, від 14 січня 2021 року провадження № 61-16635св20, від 11 листопада 2020 року у справі № 932/14900/19, від 04 червня 2020 року у № 200/12227/17).

Враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, застосування даного заходу забезпечення на спірне нерухоме майно забезпечить неможливість його відчуження/обтяження, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та у разі задоволення або часткового задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним (у разі якщо судом буде встановлено порушення прав позивача та необхідність їх захисту).

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити дану заяву про забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та набрання чинності судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

-на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яка згідно з рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Миколи Олександрович: від 24.05.2023 року (індексний номер: 67728997), що на праві власності належить ОСОБА_3 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасники справи:

Стягувач:

ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

Боржники:

ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 );

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ).

Суддя: