СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13179/23

пр. № 2/759/4104/23

12 грудня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Стеблецького В.В.,

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа: Київська міська рада про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

14.07.2023 до суду надійшов вказаний позов у якому позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 ч. квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як заначила позивач до 02.11.2021 р. вони разом з чоловіком проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5 . Також зазначила, що вона займалась похованням чоловіка за власні кошти. До дня смерті, ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований з 31.08.1984 р. за адресою: АДРЕСА_2 . Крім її чоловіка, в спірному житловому приміщенні зареєстрований брат чоловіка - відповідач по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач зазначає, що її покійний чоловік був власником особового рахунку. Ордер на спірну квартиру отримала мати чоловіка - ОСОБА_6 на родину з 3-х осіб. ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , її чоловік ОСОБА_7 помер - ІНФОРМАЦІЯ_5 , як зазначила позивач за життя ОСОБА_6 хотіла приватизувати спірне житло, надала до органу приватизації заяву в 2008 р. Проте не встигла оформити її. Після її смерті, її чоловік ОСОБА_4 , після переоформлення в 2010 р. особового рахунку на своє ім`я теж звернувся до органу приватизації з заявою про приватизацію спірного приміщення. Проте, через стан здоров`я так і не оформив її. Вказала також, що вона самостійно на даний час сплачує рахунки за спірне житло, брат її чоловіка не працює, в даній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. 25.11.2021 р, вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, на підставі якої було заведено спадкову справу. 07.02.2023 р. отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю складу спадкового майна. Позивач зазначила, що 22.02.2023 зверталась до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, де просила надати їй копію ордеру та рішення про виділення житлової площі. Однак, 22.03.2023 р, отримала відмову у видачі з посиланням на те, що адміністрацією рішення про надання спірного приміщення та видачу ордера не приймалось. На підставі наведеного просила визнати за нею право власності на 1/2 ч. квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 20.07.2023 вказаний позов залишено без руху, надано час для усунення недоліків.

26.07.2023 р. до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків та докази сплати судового збору.

Ухвалою судді від 27.07.2023 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Витребувано у державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи відносно майна померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 85, том №1)

Ухвалою судді від 27.07.2023 року, витребувано з сектору з питань приватизації житлового фонду Святошинської районної державної адміністрації м. Києва:

- належним чином завірену копію заяви від імені ОСОБА_4 за 2010 рік про передачу в приватну власність квартири АДРЕСА_1 ,

- належним чином завірену копію заяви від імені ОСОБА_6 за 2008 рік про передачу в приватну власність квартири АДРЕСА_1 (а.с. 86 том №1).

16.08.2023 р. до суду представника відповідача Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, надійшов відзив на позов, в якому останній просив в позові відмовити з підстав неналежного способу захисту порушеного права, з посиланням на ті обставини, що адміністрацією жодних прав позивача не порушено (а.с. 106-107 том №1).

16.08.2023 р. до суду від представника третьої особи Київської міської ради надійшов відзив (пояснення), в якому останній просили в позові відмовити, оскільки вимоги заявлені передчасно (а.с. 98-99 том №1).

22.08.2023 р. до суду від Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, на виконання витмог ухвали суду надійшла відповідь №107-5105 від 14.08.2023 про неможливість надати витребувані докази, а саме: заяв на приватизацію спірного майна ні від імені ОСОБА_6 , ні від імені ОСОБА_4 , в зв`язку з відсутністю оригіналів таких заяв. Також заначено, що спірне майно на даний час не приватизовано (а.с. 110 том №1).

04.09.2023 р. до суду від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копію спадкової справи відносно майна померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 115, 116-183 том №1).

09.09.2023 р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив третьої особи Київської міської ради, в якому позивач просила позовні вимоги задовольнити з підстав викладених в позові, зазначено, що відзив жодним доказом не підтверджено (а.с. 181-182 том №1).

11.09.2023 р. до суду представника третьої особи КМР надійшли заперечення на відповідь на відзив, яка по суті містить, ті ж заперечення що і відзив на позов, в якому останній просив в позові відмовити (а.с. 216том №1).

11.09.2023 р. від поивача надійшла заява про забезпечення доказів у справі (а.с. 220-219 том №1).

Ухвалою суду від 14.09.2023 р., закрито підготовче провадження та витребувано з комунального концерну "Центр комунального сервісу" (м. Київ, вул. Всеволода Петріва, 10/8) копію ордеру на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с 3, том №2).

10.11.2023 з Комунального концерну "Центр комунального сервісу" (м. Київ, вул. Всеволода Петріва, 10/8) надано копію ордеру на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на виконання вимог ухвали суду від 14.09.2023 р. (а.с 22, 23, том №2).

Від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відзиву на позов не надходило.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених в позові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнала, просила суд його задовольнити.

Інші учасники процесу до суду не з`явились, причини неявки не відомі, клопотань про відкладення до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення та доводи учасників процесу, пояснення свідків, розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (а.с. 70, том №1 - копія свідоцтва про смерть).

ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно позивача є її чоловіком (а.с. 134, том ;1 - копія свідоцтво про укладення шлюбу).

Від даного шлюбу у сторін по справі народилась дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - відповідач по справі (а.с. 47, том №1 - копія свідоцтва про народження).

12.08.2021 р. ОСОБА_8 , уклала шлюб, та після реєстрації змінила прізвище на ОСОБА_9 (відповідач по справі) (а.с 46, том №1 - копія свідоцтва про шлюб)

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6 (а.с. 60, том № 1 - копія свідоцтва про смерть), яка була матір`ю чоловіка позивача ОСОБА_4 (а.с. 51, том №1 - копія свідоцтва про народження).

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_7 (а.с. 59 том № 1, копія свідоцтва про смерть), який був батьком чоловіка позивача ОСОБА_4 (а.с. 51, том №1 -копія свідоцтва про народження).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина відносно майна померлого, та в Дванадцятій Київській державній нотаріальній конторі відкрилась спадкова справа № 1608/2021 (а.с. 116-183, том №1 копія спадкової справи, яка отримана судом на виконання вимог ухвали суду).

З заявою про прийняття спадщини звернулись дружина померлого ОСОБА_1 (а.с. 117, 119, том №1) та дочка ОСОБА_2 (а.с. 118, том 1).

Після смерті ОСОБА_6 , з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 139, том №1) та ОСОБА_3 (а.с. 140, том№1 (відповідач по справі)).

Згідно інформаційної довідки від 31.01.2023 р., КП Київської міської ради "КМБТІ", квартира АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована (а.с. 128, том №1).

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 відомості відсутні (а.с. 179, том 1).

07.02.2023 р., державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, Черноморченко О.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю складу спадкового майна (а.с. 181, том №1).

Аналогічну постанову винесено та відмовлено ОСОБА_2 (а.с. 183, том №1).

Як вбачається з копії ордеру № В 115108 від 06.05.1969 р. ОСОБА_6 , отримала ордер на сім`ю з трьох чоловік квартиру АДРЕСА_1 , для себе та членів сім`ї - чоловіка ОСОБА_7 та сина ОСОБА_4 (а.с. 23, том 2).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва від 02.11.2021 р . в спірному приміщенні були зареєстровані ОСОБА_4 (чоловік позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 (відповідач по справі) (а.с. 64, том №1).

Згідно отриманої судом інформації на виконання ухвали суду про забезпечення доказів у справі від 27.07.2023 р., Святошинською районною у м.Києві державною адміністрацією надано відповідь про неможливість надати витребувані докази, а саме: заяв на приватизацію спірного майна ні від імені ОСОБА_10 , ні від імені ОСОБА_4 , в зв`язку з відсутністю оригіналів таких заяв. Також заначене, що спірнна квартира на даний час не приватизована (а.с. 110 том №1).

В судовому засіданні також буули допитані свідки, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які надали суду покази, проте, що позивач по справі проживала разом з покійним ОСОБА_4 та проживає в спірному приміщенні, а саме в квартирі АДРЕСА_1 .

Також позивач надала до суду докази, що їй належить 1/5 частини квартири АДРЕСА_3 , яка була приватизована згідно Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду та 1/10 ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто позивач використала своє право на безкоштовну приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За змістом статей 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі(будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

У пункті 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, визначено,що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, передбачено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи: заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

- копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

- довідку про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

- технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

- копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

- документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

- копію документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

- заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13.

Таким чином, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Для вирішення питання про наявність права вимагати визнання за спадкоємцем права власності на квартиру вирішальне значення може мати встановлення обставин, чи була розглянута в установлений строк заява про приватизацію квартири, чи була відмова відповідного органу приватизації у задоволенні заяви правомірною (чи були наявні заборони для передачі квартири наймачеві).

Встановлено судом, що спірне житлове приміщення на даний час є неприватизованим та належить до державного житлового фонду, вказана обставина учасниками процесу не оспорюється, а тому доказуванню в силу ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Судом встановлено, що за життя, як стверджував позивач, ані матір її чоловіка ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ані її чоловік, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 до органів приватизації з заявами про приватизацію спірної квартири не звертались. Ці обставини підтверджуються відповіддю Святошинської РДА від 14.08.2023, що такі заяви відсутні, а квартира не приватизована (а.с. 110 том №1). Протилежного суду не надано.

Жодних інших доказів, які б свідчили про те, що у спадкодавець ОСОБА_4 звертався до органів приватизації з заявою на приватизацію спірного житла, матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вважає, що її чоловік,спадкодавець, не завершив процес приватизації, у зв`язку з цим, вона як спадкоємець , набула право вимоги про визнання за ним право власності на вказану квартиру в порядку спадкування.

Суд зауважує, що в даному випадку вимога позивача про визнання права власності на квартиру без вирішення питання щодо її приватизації, є передчасною.

Окрім того, з системного аналізу норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, вбачається, що вказаними нормативно-правовими актами визначена певна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян. Вказана процедура здійснюється лише визначеними на те органами, і лише вони визначають питання чи має громадянин права на приватизацію згідно наданого пакету документів.

Суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові ВСУ від 05.08.2019 року за № 761/28893/16ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В даному випадку суд не погоджується з обраним способом захисту прав позивача - визнання права власності на квартиру, оскільки , по-перше, ОСОБА_4 за життя не набув права власності на нерухоме майно - квартиру, тому і позивач також не набуває права власності в порядку спадкування, по-друге, суд, в даному випадку, не наділений правом приймати рішення щодо приватизації житла за вищенаведеними в рішенні нормами права.

Отже, правильним та ефективним способом захисту прав позивача як спадкоємця за законом, є вимога про визнання в порядку спадкування після смерті спадкодавця права на приватизацію квартири, та його доведення, а не визнання права власності на неї, враховуючи той факт що вона перебуває у державному житловому фонді.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

На підставі наведеного суд, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимогах в цілому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 345, 1216, 1217, 1218, 1223 ЦК України, ст. 9 ЖК України, ст. ст. 3, 5, 12, 13, 18, 141, 258, 260, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, третя особа: Київська міська рада про визнання права власності на спадкове майно,- відмовити. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15 грудня 2023 року.

Суддя: Бабич Н.Д.