Провадження №2/369/5446/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н. С.,

секретаря судового засідання Соловюк В.І.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання відповідача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду у цивільної справи за позовом Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_3 треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння, припинення права важності та визнання права постійного користування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Антонов» про визнання недійним державного акту та визнання відсутнім права постійного користування,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_3 треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння, припинення права важності та визнання права постійного користування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Антонов» про визнання недійним державного акту та визнання відсутнім права постійного користування.

20.11.2023 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду. Своє клопотання мотивував тим, що позовну заяву від імені позивача підписано провідним юрисконсультом Ігорем Божиновим. На підтвердження своїх повноважень, щодо можливості подавати від імені позивача процесуальні документа до суду подано копію статуту позивача, наказу №2028 від 01.02.2023 року про переведення ОСОБА_7 на посаду провідного юрисконсульта позивача та відповідну копію посадової інструкції провідного юрисконсульта позивача від 01.02.2022 року. Зазначені документи не є належними та допустимими доказами наявності у провідного юрисконсульта повноважень на подання як позовних заяв від іменні позивача. Зазначає, що посадова інструкція є локальним (внутрішнім) нормативно-правовим актом, яким регулюються відносини з питань праці відповідно та у межах актів трудового законодавства, а отже не відноситься до документів, визначених частиною третьою статті 58 ЦПК України, якими можливо підтвердити повноваження вказаної особи на самопредставництво. Подібних правових висновків, щодо неможливості підтвердження повноважень представника юридичної особи, виключно на підставі посадової інструкції дійшов і Верховний суд у Постанові від 23 листопада 2020 року, при розгляді справи №908/592/19.

Позивач як суб`єкт господарювання перебуває в стані припинення з 24.12.2021 року. Також беручи до уваги наявність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про припинення позивача та призначення голови комісії з припинення Гаврилова Є.П., належним представником юридичної особи, яка згідно з даними реєстру, перебуває у процесі припинення, може бути лише голова ліквідаційної комісії або її член за дорученням голови цієї комісії.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача підтримав клопотання, просив суд залишити позов без розгляду.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача з приводу задоволення клопотання заперечував, просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для залишення позову без розгляду визначені у статті 257 ЦПК України.

Так, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо:

1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності;

2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи;

3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;

4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду;

6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява;

8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк;

9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору;

10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду;

11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Відповідно до статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такого органу державної влади без додаткового уповноваження.

Подібні висновки зроблені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року в справі № 667/7582/15-ц (провадження № 61-303св20).

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до ЦПК України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18 грудня 2019 року № 390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що "юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені" та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) вказано, що:

«починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

Відповідно до частини 1 статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною 4 статті 24 К3пП, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оформлення трудового договору здійснюється шляхом видання роботодавцем наказу або розпорядження про прийняття працівника на роботу за певною посадою.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 до позовної заяви на підтвердження повноважень долучено Статут ДП «Антонов», Наказ №2028 від 19.01.2023 року про переведення ОСОБА_1 на посаду провідного юрисконсульта, посадову інструкцію провідного юрисконсульта.

Згідно п. 5.8 посадової інструкції провідний юрисконсульт відділу з нормативно-правової роботи відповідно до нормативних і організаційно-розпорядчих документів, які діють на підприємстві, має право діяти від імені підприємства (самопредставництво юридичної особи), а саме:

- представляти інтереси підприємства в усіх органах державної влади та управління, в органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, перед юридичними та фізичними особами, в органах прокуратури, державної виконавчої служби, правоохоронних та судових органах, у тому числі, але не виключно: в загальних, господарських, адміністративних судах усіх інстанцій та юрисдикцій, Вищому суді з питань інтелектуальної власності, Вищому антикорупційному суді, Верховному Суді, у комерційних арбітражних судах, у тому числі міжнародних арбітражах та Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, третейських судах, з усіма правами, що надаються законом кредитору, боржнику, стягувачу, заявнику, заінтересованій особі, представнику, позивачу, відповідачу, третій особі, з правом підпису та подання позовних заяв, зустрічних позовів, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, апеляційних та касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими та виключними обставинами, усних та письмових заяв, скарг, пояснень, клопотань, доводів, міркувань, відводів та заперечень з процесуальних та інших питань, які виникають під час розгляду справи, проти заяв, клопотань, пояснень, доводів і міркувань інших учасників судових справ та засідань, а також з правом знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, засвідчувати своїм підписом копії документів, одержувати копії судових рішень, ухвал, постанов, інших судових актів, подавати докази, одержувати судові повістки, брати участь у судових засіданнях, зборах та комітетах кредиторів, під час розгляду звернень, листів, заяв, скарг, брати участь у дослідженні доказів, заявляти відводи, приєднуватися до скарг, подавати та змінювати скарги, заяви та звернення ставити запитання свідкам, експертам, спеціалістам іншим особам, які беруті участь у розгляді справи або засіданні, відмовитися від відповіді на запитання, ознайомлюватись з журналом та протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, витяги та подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти, оскаржувати судові рішення (рішення, ухвали, постанови, судові накази тощо) апеляційному та касаційному порядку, виконувати інші процесуальні дії, отримувати судові накази та/або виконавчі листи, пред?являти судові наказ та/або виконавчі листи до стягнення, оскаржувати дії (бездіяльність) державних та приватних виконавців, користуватися усіма правами сторони у виконавчому провадженні, з правом підпису та подання заяв, звернень, вимог, листів, претензій, запитів, скарг, відомостей, довідок, з правом підпису документів для виконання вищезазначених дій;

- підписувати, подавати, пред`являти, отримувати інші документи та виконувати інші необхідні дії, пов`язані з виконанням вищевказаних повноважень, без права збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмови від позову, визнання позову, зміни предмету або підстави позову, укладення мирової угоди, укладення та підписання договорів та правочинів від імені підприємства, отримання та розпорядження матеріальними цінностями, майном та грошима.

Таким чином, ОСОБА_1 надав разом з позовною заявою належні документи, що підтверджують його повноваження на представлення інтересів ДП «Антонов» в порядку само представництва.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду.

Керуючись статями 15, 58 257 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про залишення позовної заяви без розгляду у цивільної справи за позовом Державного підприємства «Антонов» до ОСОБА_3 треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння, припинення права важності та визнання права постійного користування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Антонов» про визнання недійним державного акту та визнання відсутнім права постійного користування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ