Провадження № 6/761/341/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Яровій К.В.,

за участі заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк», державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренко Олександр Сергійович, про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №761/13085/14-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 14 листопада 2014 року на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року, в якій просив суд замінити сторону боржника у виконавчому провадженні №45340170 з виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц з Публічного акціонерного товариства «КБ «Актив-Банк», на Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що в Подільському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у віданні державного виконавця Бондаренка О.С. з 07 листопада 2014 року (більше восьми років) перебуває на виконанні виконавче провадження №45340170 з примусового виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року у справі №761/13085/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Актив-Банк» про стягнення з відповідача на користь позивача вкладу у розмірі 19400 доларів США, що еквівалентно 251247,46 грн, процентів за користування вкладом у розмірі 786,41 доларів США, що еквівалентно 10184,72 грн, та три відсотки річних за порушення виконання грошового зобов`язання у розмірі 2656,88 грн.

Вказує, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №45340170 без виконання визнано протиправними; постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №45340170 без виконання визнано протиправною та скасовано.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця щодо відновлення виконавчого провадження №45340170 та вчинення усіх необхідних та передбачених законом виконавчих та інших дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц; зобов`язано відповідний орган державної виконавчої служби відновити виконавче провадження №45340170 та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії у виконавчому провадженні, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця від 14 лютого 2020 року виконавче провадження №45340170 відновлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в інтересах ПАТ «КБ «Актив-Банк» на бездіяльність державного виконавця щодо незакінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року визнано протиправною бездіяльність державного виконавця щодо вчинення усіх необхідних та передбачених законом виконавчих та інших дій у виконавчому провадженні №45340170, спрямованих на примусове виконання рішення.

Боржником (зобов`язаною особою) за вказаним судовим рішенням та відповідним виконавчим документом є ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Разом з тим, 21 грудня 2019 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення №3287 «Про затвердження ліквідаційного балансу та звіту про завершення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк», яким затверджено ліквідаційний баланс та звіт про завершення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк», а 26 березня 2020 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято Рішення № 681 «Про деякі питання ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк», яким в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» відкликано повноваження ліквідатора. Отже, з моменту набрання чинності вказаними рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ліквідатора неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «Актив-Банк» у повному обсязі перейшли до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, і правонаступником всіх уповноважених осіб Фонду в ПАТ «КБ «Актив-Банк» є безпосередньо Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

За таких обставин, посилаючись на принцип обов`язковості судових рішень, стягувач ОСОБА_1 звернувся до суду з цією заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні №45340170 з виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц з: Публічного акціонерного товариства «КБ «Актив-Банк» на: ПАТ «КБ «Актив-Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Протоколом розподілу судової справи між суддями у неавтоматичному режимі від 09 листопада 2022 року матеріали справи передано на розгляд судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою від 14 листопада 2022 року справу за цією заявою призначено до судового розгляду в судовому засіданні з викликом учасників.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити, з підстав, викладених у ній.

Заінтересована особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Актив-Банк» з ринку свого представника в судове засідання не направив, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи. Однак, 11.11.2022, через свого представника адвоката Кузьміка Д.В., подав до суду письмове заперечення проти задоволення заяви, в якому зазначив, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником неплатоспроможного банку і не відповідає за зобов`язаннями банку.

Інші учасники справи про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, явку повноважних представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи в силу положень частини третьої статті 442 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року у справі №761/13085/14-ц скасовано рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2014 року про відмову в задоволенні позову, та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Актив-Банк» задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача вклад у розмірі 19400 доларів США, що еквівалентно 251247,46 грн, процентів за користування вкладом у розмірі 786,41 доларів США, що еквівалентно 10184,72 грн, та три відсотки річних за порушення виконання грошового зобов`язання у розмірі 2656,88 грн.

Виконавчий лист про примусове виконання вказаного рішення видано 04 листопада 2014 року Шевченківським районним судом міста Києва та пред`явлено до відповідного органу державної виконавчої служби. Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 07 листопада 2014 року за вказаним виконавчим листом відкрито відповідне виконавче провадження №45340170.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 №838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2014 року №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Актив-Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 18 лютого 2015 року виконавче провадження №45340170 закінчено без виконання у зв`язку з початком процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 вересня 2015 року у справі №761/11193/15-ц скаргу стягувача на дії державного виконавця задоволено частково. Визнано протиправними дії державного виконавця щодо самовільної зміни суми стягнення за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2014 у справі №761/13085/14-ц. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 червня 2016 року у справі №761/11193/15-ц скаргу Стягувача на дії державного виконавця задоволено. Визнано протиправними дії державного виконавця щодо закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2014 у справі №761/13085/14-ц. Постанову державного виконавця від 18.02.2015 про закінчення без виконання виконавчого провадження №45340170 за виконавчим листом від 04.11.2014 №761/13085/14-ц визнано протиправною та скасовано.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року у справі №761/13085/14-ц задоволено подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Бондаренка Олександра Сергійовича про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Видано дублікат виконавчого листа у справі №761/13085/14-ц та поновлено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Дублікат виконавчого листа видано судом 22 березня 2018 року та надіслано до органу ДВС 26 березня 2018 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3287 від 21.12.2019 затверджено ліквідаційний баланс та звіт про завершення процедури ліквідації ПАТ КБ «Актив-Банк». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №681 від 26.03.2020 в Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» відкликано повноваження ліквідатора; з моменту набрання чинності вказаним Рішенням ліквідація ПАТ «КБ «Актив-Банк» здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року у справі №761/13085/14-ц скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено. Визнано протиправною з 27 червня 2016 року бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондаренка О.С. щодо відновлення виконавчого провадження №45340170 та вчинення усіх необхідних та передбачених законом виконавчих та інших дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду в цивільній справі №761/13085/14-ц. Зобов`язано Подільський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відновити виконавче провадження №45340170 та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі та інші дії у виконавчому провадженні, спрямовані на примусове виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц.

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондаренка О.С. від 14 лютого 2020 року виконавче провадження №45340170 відновлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі №761/13085/14-ц, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в інтересах ПАТ «КБ «Актив-Банк» на бездіяльність державного виконавця щодо незакінчення виконавчого провадження №45340170 без виконання на підставі пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2021 року у справі №761/13085/14-ц скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондаренка Олександра Сергійовича щодо вчинення усіх необхідних та передбачених законом виконавчих та інших дій у виконавчому провадженні №45340170, спрямованих на примусове виконання рішення суду в цивільній справі №761/13085/14-ц.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року у справі №761/13085/14-ц скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено частково. Зобов`язано державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренка О.С. вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії у виконавчому провадженні №45340170 з примусового виконання виконавчого листа №761/13085/14-ц.

Станом на час подання заяви та розгляду справи виконавче провадження №45340170 перебуває на виконанні в Подільському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у віданні державного виконавця Бондаренка Олександра Сергійовича.

Станом на час подання заяви та розгляду справи остаточне рішення суду в цивільній справі №761/13085/14-ц залишається невиконаним.

Вирішуючи цю справу за заявою про заміну сторони виконавчого провадження, суд керується насамперед нормами прямої дії та найвищої юридичної сили Конституції України. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі; однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційний Суд України в своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує самій сутності права на справедливий розгляд судом (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення КСУ від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 26 червня 2013 року №5-рп/2013).

В підпункті 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення №2-рп(ІІ)/2019 від 15 травня 2019 року Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні частиною другою статті 129-1 Конституції України; порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою свого позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність; позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Згідно з частинами першою, четвертою, шостою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права; якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris ratione», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення ЄСПЛ у справі "Артіко проти Італії", №6694/74, 13.05.1980, §33); особливо це стосується права на доступ до правосуддя, а саме: гарантується не лише сподівання, що справа буде розглянута, але й те, що державна влада буде дотримуватися прийнятого судом у відповідній справі остаточного рішення, буде діяти з урахуванням встановлених в ньому юридичних фактів і прав осіб, і таким чином забезпечить виконання судового рішення.

У рішенні «Шмалько проти України» (№60750/00, 20.07.2004, §34) ЄСПЛ наголосив, що параграф 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна складова частина судового розгляду («Горнсбі проти Греції», №18357/91, 19.03.1997, §40, «Сіка проти Словаччини», №2132/02, 13.06.2006, §§24-27; «Побегайло проти України», №18368/03, 29.03.2007, §18).

У справах «Іммобільяре Саффі проти Італії», №22774/93, 28.07.1999, §66 та «Войтенко проти України», №18966/02, 06.06.2004, §§28-35 ЄСПЛ знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Подібні висновки щодо обов`язковості виконання судових рішень містяться також у рішеннях «Бурдов проти Росії», №59498/00, 07.05.2002, §32, «Савицький проти України», №38773/05, 26.07.2012, §147; «Глоба проти України», №15729/07, 05.07.2012, §§26-27.

У рішеннях «Півень проти України», №56849/00, 29.06.2004, §35; «Ромашов проти України», №67534/01, 27.07.2004, §42; «Дубенко проти України», №74221/01, 11.01.2005, §44; «Шаренок проти України», №35087/02, 22.02.2005, §25 зазначено, що право на судовий розгляд, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні. Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призводить до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції.

Саме на державу покладається обов`язок вжиття усіх необхідних заходів для того, щоб виконати остаточне рішення суду, та діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату; інакше державою не буде дотримано вимог статті 6 Конвенції - зазначено у рішеннях «Глоба проти України», №15729/07, 05.07.2012, §27; «Comingersoll S.A. проти Португалії», №35382/97, 06.04.2000, §23.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці - «Фуклєв проти України», №71186/01, 07.06.2005, §84, «Чіжов проти України», №6962/02, 17.05.2005, §40.

У справах «Стаднюк проти України», №30922/05, 27.11.2008, §21 та «Матківська проти України», №38683/04, 12.03.2009, §23 ЄСПЛ знову зазначає, що виконання рішення є невід`ємним етапом судового провадження, та що захищене право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права.

На час ухвалення рішення суду у справі №761/13085/14-ц та набрання ним законної сили ПАТ КБ «Актив-Банк» не перебувало у стані ліквідації.

В подальшому, у зв`язку з відкликанням банківської ліцензії та початком ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк», в силу частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 24 грудня 2014 року перейшло під повне та виняткове управління уповноважених осіб, призначених Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до закону.

Під час тривалого виконавчого провадження №45340170 остаточне рішення суду у справі №761/13085/14-ц не виконувалось уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів. Таким чином, виконання остаточного рішення суду було унеможливлене саме діями (бездіяльністю) уповноважених осіб Фонду, які протягом тривалого часу (більше восьми років) перешкоджали виконанню цього рішення. Таким чином, хоча формально зобов`язаною особою за рішенням суду є неплатоспроможний банк, реальне виконання цього рішення залежить виключно від суб`єкта, якому законом делеговано дієздатність банку-боржника, а саме від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора банку-боржника.

Після затвердження ліквідаційного балансу та звіту про завершення процедури ліквідації 21 грудня 2019 року, відкликання повноважень ліквідатора в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 березня 2020 року, - повне та виняткове управління ПАТ КБ «Актив-Банк» здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо.

Станом на час розгляду цієї справи за заявою про заміну сторони виконавчого провадження, ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» завершено, ліквідаційний звіт затверджено, а повне та виняткове управління ПАТ КБ «Актив-Банк» здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб згідно з положеннями частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Внесенню державним реєстратором запису до Єдиного державного реєстру про припинення юридичної особи ПАТ «КБ «Актив-Банк» перешкоджає лише наявність незавершеного виконавчого провадження №45340170 з примусового виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц.

Отже, дієздатність ПАТ «КБ «Актив-Банк» в частині обов`язку виконання остаточного рішення суду перейшла до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як безпосереднього ліквідатора банку, та як суб`єкта, який несе відповідальність за дії та бездіяльність уповноважених осіб Фонду під час дії тимчасової адміністрації та ліквідаційної процедури в цьому банку та, відповідно, під час тривалого невиконання остаточного рішення суду у справі №761/13085/14-ц.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є правонаступником всіх уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яким було делеговано Фондом визначені законом повноваження з управління неплатоспроможним банком під час дії тимчасової адміністрації та ліквідації цього банку, в тому числі повноваження з виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц.

При вирішенні цієї справи суд враховує також правовий висновок Верховного Суду, викладений в постановах від 28 травня 2019 року у справі №905/2458/16, від 28 травня 2019 року у справі №910/11965/16, а саме: принцип обов`язковості судового рішення та обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин справи, враховувати, чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі і судом) виконанню остаточного судового рішення, чи навпаки, перешкоджає такому виконанню; оцінка обставин справи, доводів учасників справи та висновки, зроблені на підставі такої оцінки, не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню остаточного судового рішення.

Суд враховує заперечення представника Фонду, що Фонд не є правонаступником неплатоспроможного банку, однак наголошує, що Фонд є правонаступником уповноважених осіб Фонду в цьому банку. Тому правонаступником вибувшого у зв`язку з ліквідацією боржника ПАТ «КБ «Актив-Банк» слід визначити не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а ПАТ «КБ «Актив-Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як зазначено в прохальній частині заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

При цьому, суд відхиляє доводи представника Фонду про пріоритет норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перед нормами інших законів, оскільки жодні норми будь-якого закону не можуть мати пріоритет перед конституційними нормами прямої дії та найвищої юридичної сили щодо обов`язковості судових рішень та щодо обов`язку держави забезпечити їх виконання, і не можуть суперечити принципу верховенства права, меті й завданню цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та на виконання остаточного судового рішення.

Суд враховує, що скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на бездіяльність державного виконавця щодо незакінчення виконавчого провадження №45340170 у зв`язку з ліквідацією банку залишено без задоволення, і відповідне судове рішення залишено без змін у вищих інстанціях. Отже, право стягувача на реальне виконання рішення суду в цій справі підлягає судовому захисту на підставі норм прямої дії та найвищої юридичної сили статті 129-1 Конституції України, шляхом заміни судом сторони боржника у виконавчому провадженні.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована сторона), державний або приватний виконавець.

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для заміни сторони боржника у виконавчому провадженні №45340170 з: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» на: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 442 ЦПК України ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 18, 442 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення суду у справі №761/13085/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» про стягнення заборгованості - задовольнити.

Замінити сторону боржника у виконавчому провадженні №45340170 з виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 жовтня 2014 року у справі №761/13085/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» з: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» (вул. Борисоглібська, 3, м. Київ, 04070; ) на: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053; ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н.В. Сіромашенко