ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/910/22
провадження № 2/691/81/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., за участю секретаря судових засідань Коваля М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що розташований по АДРЕСА_1 , укладений 07.10.2018 між ОСОБА_4 та нею, та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначила, що 07.10.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було досягнуто згоди щодо продажу належної йому 1/2 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 .

На підтвердження вказаної домовленості, ОСОБА_4 власноруч написав розписку, відповідно до якої, останній отримав від ОСОБА_1 завдаток у розмірі 1700 доларів США за частину будинку, який продає за 2500 доларів США. При отриманні залишку в розмірі 800 доларів США, ОСОБА_4 зобов`язувався переоформити нотаріально частину свого будинку.

03.11.2018 ОСОБА_4 було складено розписку, відповідно до якої, останній продав 1/2 частину житлового будинку по генеральному дорученню, засвідченому приватним нотаріусом Соколовою О.М. Гроші отримав у повному обсязі та претензій не має і мати не буде. Після чого ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 оригінали документів.

Крім того ОСОБА_4 , на підтвердження домовленості щодо купівлі- продажу частини будинку, було складно довіреність від 06.10.2018, яка посвідчена приватним нотаріусом Соколовою О.М.

Іншим співвласником 1/2 частини вказаного будинку є ОСОБА_3 .

Після отримання вказаних документів, позивач стала користуватися належною ОСОБА_4 частиною будинку та зайнялась підготовкою документів для виготовлення технічної документації.

Укласти відповідний договір купівлі - продажу вказаної частини житлового будинку не змогла, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. А спадкоємцем за законом першої черги після смерті останнього є його дружина - ОСОБА_2 , яка подала до Городищенської державної контори заяву про прийняття спадщини.

У позасудовому порядку ОСОБА_1 намагалася вирішити дане питання із ОСОБА_2 , однак перемовини не принесли позитивного результату, тому вона була вимушена звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_4 склав розписку про отримання від неї грошових коштів за придбання частини будинку, який зобов`язувався переоформити нотаріально в разі виплати всієї суми грошових коштів у розмірі 2500 доларів США. Спочатку заплатили йому 1700 доларів США, згодом доплатили ще 800 доларів США. У розписці ОСОБА_4 написав, що жодних претензій не має і всю суму він отримав. Потім склав на неї довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом, відповідно до якої уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси в усіх питаннях, що стосуються його, як власника 1/2 частини житлового будинку. Загалом, ОСОБА_4 отримав дану частину будинку у спадок від своєї матері ОСОБА_5 , іншу 1/2 частину отримала у спадок його рідна сестра мати позивачки. Сам ОСОБА_4 був зареєстрований у даній частині будинку, але не проживав. Оскільки він не міг займатися питаннями оформлення правовстановлюючих документів, посилаючись на свою зайнятість на роботі у м. Києві, тому він і передав їй весь пакет документів і склав указану довіреність та повідомив, що при переоформленні частини будинку приїде, щоб підписати договір купівлі-продажу в нотаріуса. Позивачка тривалий період займалася оформлення земельної ділянки та залишилося зробити оцінку будинку, однак ОСОБА_4 раптово помер. Через пів року позивачка разом із ОСОБА_2 , яка мала намір написати відмову від прийняття у спадок частини будинку після померлого чоловіка, звернулися до нотаріуса, однак остання повідомила, що так вчинити не можливо та порядила прийти через 4 місяці. На вказаний час, вони знову прийшли до нотаріуса та роз`яснили суть справи та вчинених напередодні дій, однак нотаріус вказала, що потрібно було писати відмову від прийняття спадщини. Нотаріус порадила переоформити будинок на ОСОБА_2 та укласти з нею договір купівлі-продажу. Спочатку ОСОБА_2 була не проти даної угоди, але згодом відмовилася від цієї пропозиції, посилаючись на те, що їй потрібні на переоформлення гроші і запропонувала доплатити їй за будинок. На даний час позивачка не впевнена у діях відповідачки та припускає, що вона може надати їй грошові кошти на оформлення будинку, а та, у свою чергу, відмовиться від подальшого укладення договору.

Представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав і пояснив, що у його довірительки свого часу дійсно існувала певна домовленість із нині покійним ОСОБА_4 щодо купівлі-продажу вказаної частини житлового будинку. Вони дійшли згоди у всіх питаннях, грошові кошти були передані ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 стала користуватися даним приміщенням, отримала відповідні документи на житловий будинок і склали на неї доручення щодо вчинення всіх необхідних дій для оформлення правовстановлюючих документів. Однак ОСОБА_4 раптово помер у досить молодому віці і договір купівлі-продажу нотаріально не оформили. Позивачка має намір оформити право власності на придбану частину будинку, однак має перешкоди у вчинені вказаних дій, оскільки після смерті ОСОБА_4 є правонаступник - його дружина, яка подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, але спадкових прав не оформила у зв`язку з відсутністю необхідних коштів. Спір у даному випадку виник з причини того, що позивач фактично гроші сплатила за придбану частину будинку, також письмово звернулася до відповідача із заявою про оформлення своїх прав на придбане майно, однак з відповідачем не може дійти згоди, оскільки останньою не вчиняються жодні дії на оформлення спадкових прав.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно існувала домовленість між її нині покійним чоловіком ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на продаж 1/2 частини будинку. За будинок позивачка розрахувалася. Однак ОСОБА_4 помер і будинок залишився не переоформленим. Вона повідомила позивачку, що за власний рахунок не буде переоформляти будинок і попросила в неї на це грошові кошти, проте позивачка грошей не дала.

Третя особа ОСОБА_3 пояснила, що спірний будинок свого часу вона успадкувала зі своїм братом ОСОБА_4 після смерті матері по 1/2 частині кожному. Право на належну їй частину будинку вона оформила, а брат не оформляв, оскільки там не проживав. Зі слів її дочки, вони придбали частину будинку у ОСОБА_4 , про що є відповідна розписка.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Городище Черкаської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя, нині покійний ОСОБА_4 отримав у спадок 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що розташований по АДРЕСА_1 та належав його нині покійній матері ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.01.2014. Співвласником цього будинку є його сестра ОСОБА_3 .

06.10.2018 ОСОБА_4 надав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_1 бути його представником з усіх питань, що стосуватимуться його як власника 1/2 частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

18.10.2018 ОСОБА_4 склав розписку, відповідно до якої, отримав від ОСОБА_1 завдаток у розмірі 1700 доларів США, за частину будинку, який продає за 2500 доларів США. При отриманні залишку у розмірі 800 доларів США зобов`язався переоформити нотаріально частину будинку.

03.11.2018 ОСОБА_4 склав розписку про те, що він продав 1/2 частку житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , по генеральному дорученню у приватного нотаріуса Соколової О.М. Гроші отримав у повному обсязі та претензій не має і мати не буде.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості - ч. 1 ст. 627 ЦК України. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства - ч. 1 ст. 628 ЦК України.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

За ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Форма договору купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна чітко визначена ст. 657 ЦК України, за якою такий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Тобто законом встановлено умови щодо форми укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, будинку або іншого нерухомого майна, внаслідок якого відбудеться правомірний перехід права власності на таке майно.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином рішення суду про визнання договору дійсним в судовому порядку можливо тільки тоді, коли договір щодо нерухомого майна укладено в належній формі, із зазначенням усіх істотних умов договору, але відсутнє його нотаріальне посвідчення, і це неможливо вчинити через те, що така можливість втрачена.

Істотними умовами договору є предмет, ціна та строк дії. Також істотними умовами вважаються такі умови, на яких наполягає хоча б одна зі сторін договору - ст. 638 ЦК України. Тобто сторони можуть самостійно визначати умови договору, які не повинні суперечити законодавству.

Закон акцентує на тому, що всі наведені обставини у сукупності, а саме: домовленість щодо усіх істотних умов договору, повне або часткове виконання договору, ухилення від його нотаріального посвідчення, мають бути доведені належними та допустимими письмовими доказами.

Надані позивачем розписки про отримання грошових коштів за будинок не свідчать про домовленість між сторонами щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу відповідно до вимог ст. 638, 655 ЦК України, а тому відсутні підстави вважати вказані розписки договором купівлі-продажу. При цьому суд враховує, що між сторонами відсутній договір купівлі-продажу навіть у простій паперовій формі, а розписки про отримання грошових коштів можуть лише свідчити про намір укласти договір купівлі-продажу, але вони не підміняють самого договору та не породжують для сторін жодних прав і обов`язків.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.06.2022 (справа № 179/9/21, провадження № 61-21036св21).

Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України, особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Частина 1 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV (зі змінами і доповненнями) визначає, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

За ст. 210 ЦК України правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 своєї постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Крім того, як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 06.09.2017 (справа № 754/2339/16-ц), саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

У той же час судом з`ясовано, що причиною звернення до суду є небажання сторін (як позивача так і відповідача), оплачувати послуги нотаріуса при оформленні спадкового майна після померлого ОСОБА_4 , із метою подальшого укладення між ними договору купівлі-продажу. Однак такі «забаганки» не підлягають захисту в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, підстави для визнання договору купівлі-продажу 1/2 частини будинку відсутні та, відповідно, відсутні також підстави для визнання за позивачем права власності на це майно.

Керуючись ст. 4, 11-13, 81, 258, 259, 263 - 265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 19.06.2023.

Суддя Л. В. Подорога