Справа № 144/593/23
Провадження №2/149/526/23
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.12.2023 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Павлюк О. О.,

при секретарі Олійник І. С.,

за участю представника позивача: адвоката Хижняк А. В.

представника відповідача: адвоката Абакумова С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Теплецького районного суду Вінницької області від 17.03.2020 з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином трьохрічного віку. 18.02.2023 позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що на даний час, донька та дружина перебувають на його утриманні, власного житла він не має, тому змушений його орендувати. За таких обставин просить змінити розмір аліментів на утримання сина з 1/4 на 1/8 частини від заробітку (доходу).

Ухвалою суду від 20.06.2023 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

18.07.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено, що зміна його у сімейному стані суттєво впливає на змогу сплачувати аліменти.

26.07.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача обгрунтовує їх позицію.

08.08.2023 на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач не погодилась з доводами зазначеними у відповіді на відзив та просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, її представник проти задоволення позовних вимог заперечив..

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-18).

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 12) підтверджено, що 18.02.2023 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (копія на а.с. 13) від даного шлюбу народилась ОСОБА_6 .

Відповідно до договори оренди квартири від 12.08.2022 (копія на а.с. 14) позивач здійснював оренду житла.

Згідно довідки про доходи (а.с. 139) дохід ОСОБА_1 за період з лютого по серпень 2023 становив 146875, 96 грн.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Позивач як на підставу позову посилається на зміну смейного стану та наявність дитини від іншого шлюбу.

Верховний суд складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 16.09.2020 в справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, зміна матеріального становища позивача не знайшла свого підтвердження належними та допустимими доказами. Крім цього, оренда позивачем житла, не може бути підставою для погіршення становища рідної дитини, на користь якої сплачуються аліменти, та не свідчать про погіршення матеріального становища платника аліментів.

Наявність дитини від іншої дружини не може бути самостійною підставою для зміни розміру стягуваних аліментів. Інші фактичні дані встановлених судом фактів не спростовують.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 15.12.2023 року

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 )

Суддя Павлюк О. О.