ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 669/265/23

Провадження № 22-ц/4820/2168/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюк І.О.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчий комітет Ямпільської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області в складі судді Бараболі Н.С. від 26 вересня 2023 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказував, що рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 27.01.2022 року на його користь з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні. Протягом періоду стягнення аліментів відповідачка кошти на утримання дитини виплачувала нерегулярно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по сплаті аліментів з її вини в сумі 73041,41грн.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 196 СК України, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 73041,41грн. за період з 08.10.2021 року по 01.06.2023 року.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 26.09.2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Обухів Муровано-Куриловецького району Вінницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Москалівка Білогірського району Хмельницької області, ІПН НОМЕР_2 , неустойку (пеню), яка виникла у результаті заборгованості по аліментам, в сумі 73041,41 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на корить держави 1073,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне і відмовити у позові. На думку апелянтки, викладені в оскаржуваному рішенні обставини є припущенням і об`єктивно не встановлені. Не враховано, що вона не має постійного заробітку, крім утримання сина ОСОБА_4 , бере участь в утриманні трьох своїх повнолітніх дочок, за станом здоров`я офіційно не працевлаштована. Заборгованість утворилася з незалежних від неї причин, тому нема підстав стягувати пеню.

У справі немає доказів надсилання боржниці будь-яких документів в ході виконавчого провадження, тобто, не доведено її свідоме ухилення від сплати аліментів. Відповідачка не мала можливості сплачувати аліменти в повному розмірі, що свідчить про відсутність в неї умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах.

Суд першої інстанції, погодившись із розрахунком пені, наданим представником позивача, не врахував, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну. З часу винесення рішення суду щодо сплати аліментів на утримання сина, відповідачка постійно ухилялася від їх сплати, будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 з поважних причин не мала можливостей їх сплачувати, в матеріалах справи нема. Відповідачка є працездатною особою і має можливість працювати та утримувати неповнолітнього сина.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що не надано доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від платника причин, та не спростовано її вини у виникненні заборгованості, відтак слід стягнути з відповідачки пеню за прострочення аліментів.

Так, встановлено, що згідно рішення Білогірського районного суду Хмельницької області №669/910/21 від 27.01.2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , позивача по справі, стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.10.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідок-розрахунків Білогірського відділу ДВС №1128/25.17/23, №б/н, виданих 28.02.2023 року та 15.06.2023 року, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.06.2023 року становить 73041,41 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати аліментів станом на 01.06.2023 року загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 08.10.2021 року по 01.06.2023 року становить 218758,17 грн.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Згідно з частиною 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

При цьому саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 частково виконувала рішення суду про стягнення з неї аліментів у 2022 та 2023 роках, належних доказів невиконання рішення суду із причин, що об`єктивно від неї не залежали, відповідачкою не надано.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги її посилання на нібито утримання трьох повнолітніх дочок, оскільки вона не має такого обов`язку і це не позбавляє відповідачку від обов`язку сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів про те, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася не з вини відповідачки, тому суд першої інстанції правильно виходив з того, що наявні підстави для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів.

З урахуванням положень статті 196 СК України, оскільки заборгованість зі сплати аліментів встановлена державним виконавцем і не спростована іншим розрахунком відповідачки, апеляційний суд вважає обгрунтованим висновок про стягнення з відповідачки пені, виходячи з розміру заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 01.06.2023 року, що становить 73041 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

І.О. Ярмолюк