Справа № 459/2483/23
Провадження № 2/459/452/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Маїк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И В :

27.07.2023 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 45000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання. На обгрунтування позову послався на те, що 08.04.1985 був прийнятий на шахту ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції підземним учнем гірничого робітка 1 розряду. 19.04.1985 направлений на курси гірничих робітників, а 21.06.1985p. переведений підземним гірничим робітником 3 розряду з повним робочим днем. 25.09.1985 направлений на курси прохідників з відривом від виробництва при Червоноградському УКК, а 25.11.1985р. переведений підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем. 23.09.1992р. направлений на курси машиністів гірничовиїмкових машин підземних з відривом від виробництва. 15.03.1993р. переведений машиністом гірничовиїмкових машин підземним 6 розряду. 05.05.1996 звільнений з Шахти ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції 30.09.1996р. прийнятий на Шахту №1 "Великомостівська" підземним учнем гірничого робітника очисного вибою 1-го розряду, з повним робочим днем в шахті. 02.10.1996р. направлений на курси підземних гірничих робітників очисного вибою з відривом від виробництва при Червоноградському УКК. 17.12.1996р. після закінчення курсів переведений підземним гірничим робітником очисного вибою по 5 розряду з повним робочим днем в шахті. 02.07.1997р. звільнений згідно Шахти №1 "Великомостівська". 06.10.1998р. прийнятий на ДВАТ шахту №1 "Великомостівська" підземним машиністом гірничовиїмкових машин по 6-му розряду з повним робочим днем в шахті на ДПР. 26.05.2008 звільнений по п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я. Зазначив, що у зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок чого неодноразово звертався за медичною допомогою. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено професійне внаслідок роботи у шкідливих умовах на протязі стажу роботи у 1985 році гірником підземним, з 1985 року по 1993 рік прохідником підземним, з 1996 року по 1997 рік гірником очисного вибою, з 1993 року по 1996 рік та з 1998 року по 2008 рік підземним машиністом гірничих виїмкових "Великомостівська" при недостатньому виконанні протипилових заходів (робота водяних завіс, обмивка гірничих виробок). Внаслідок отримання професійного захворювання йому було завдано моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що з`явився кашель, змушений постійно звертатись за медичною допомогою, стан здоров`я став незадовільний, порушено всі нормальні умови його життя, змушений докладати додаткових зусиль для організації .

Ухвалою суду від 31.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

01.09.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що вини шахти в тому, що позивач отримав професійне захворювання немає. При влаштуванні на роботу позивач з умовами праці на шахті, наявністю на робочому місці небезпечних шкідливих факторів, можливими наслідками їх впливу на здоров`я та правилами на пільги і компенсації за роботу в таких умовах був ознайомлений та згідний. В зв`язку з такими умовами праці позивач отримував заробітну плату у підвищеному розмірі, додаткову відпустку, мав право на пенсію на пільгових умовах за віком, а також на ряд соціальних послуг та виплат. Вказав, що факт спричинення моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням, підтверджений висновком МСЕК та моральні страждання є недоведеними.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви, у яких просили розглянути справу у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач вказав, що не заперечує проти задоволення позову.

Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України.

Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 останній у період з 08.04.1985 по 05.05.1996 перебував у трудових відносинах з Шахтою ім. 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції шахтами. У період з 30.09.1996 по 26.05.2008 рік перебував у трудових відносинах з шахтою «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», звільнений з роботи за станом здоров`я на підставі п.2 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до акту розслідування виникнення професійного захворювання (отруєння) від 12.03.2010 професійне захворювання у ОСОБА_1 , а саме: антракосилікоз І ст., бронхіт, емфізема легень ДН І-ІІ ст.. виникло внаслідок роботи у шкідливих умовах на протязі стажу роботи у 1985 році гірником підземним, з 1985 року по 1993 рік прохідником підземним, з 1996 року по 1997 рік гірником очисного вибою, з 1993 року по 1996 рік та з 1998 року по 2008 рік підземним машиністом гірничих виїмкових "Великомостівська" при недостатньому виконанні протипилових заходів (робота водяних завіс, обмивка гірничих виробок).

Згідно з довідкою МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 08.07.2008 серії ЛВА-2 №023301 позивачу вперше встановлено 45% втрати працездатності у зв`язку з професійним захворюванням.

Відповідно до довідки від 30.03.2010 року серії ЛВА-2 № 028319 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги позивачу встановлено 60% втрати працездатності у зв`язку з професійним захворюванням.

У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений періодично звертатися за медичною допомогою в період з квітня 2007 року по липень 2021 року.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків (ст.173 КЗпП України).

Згідно з ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві вперше було передбачено Законом України «Про охорону праці», який введено в дію 24.11.1992 року (згідно Постанови Верховної Ради України від 14.10.1992 року № 2695-XII) і який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Такий порядок був передбачений Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.1993 року № 492, введеними в дію з 01.07.1993 року (далі Правила).

Згідно з абзацом 5 пункту 4, пункту 11 цих Правил за наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується така. Моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; ( Пункт 11 доповнено абзацом третім згідно з Постановою КМ N 492 ( 492-94-п ) від 18.07.94) рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. ( Абзац пункту 11 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 1100 ( 1100-97-п ) від 03.10.97)

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків, а отже, про право позивача на її відшкодування.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, стан його здоров`я, настання у зв`язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної у сумі 45000,00 грн.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ДП «Львіввугівлля» на користь ОСОБА_1 45000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ДП «Львіввугівлля» на користь держави 1073,60 грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ДП «Львіввугівлля» (, вул. Б.Хмельницького, 26, м.Сокаль, Львівська обл.)

Повне судове рішення складено 14.12.2023.

Суддя: В. В. Грабовський