Справа № 509/6230/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

17.10.2023 року позивачка звернулася до Овідіпольського районного суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 57,5 кв.м. житловою площею 21,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 .

В обґрунтування свого позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після нього залишилося спадкове майно у вигляді жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , частина квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Заповіту померлий не залишив. Вона, як спадкоємець 1 черги, звернулася до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. за оформленням спадщини, була заведена спадкова справа № 127/22. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їм було відмовлено листом приватного нотаріуса Куркан Н.Ф. № 354/02-14 від 03.07.2023 року у зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не отримав правовстановлюючих документів на жилий будинок.

Отже, реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивачка не може, тому вимушена звертатися до суду.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_3 надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ,виданим Овідіопольським відділом РАЦС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса). За життя ОСОБА_2 не було складено заповіту на належне йому майно. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому рішенням Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області № 1067-УІІІ від 30.03.2022 року «Про перейменування назв окремих вулиць та провулків на території Овідіопольської територіальної громади» вул. Туполєва була перейменована на АДРЕСА_3 .

Позивачка є спадкоємцем 1 черги після померлого чоловіка ОСОБА_2 . Факт перебування у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 .

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. за оформленням спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_2 , була заведена спадкова справа № 127/22.

З огляду спадкової справи №127/2022, заведеної після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 спадщину прийняли, про що існують їх заяви у спадковій справі.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачці було відмовлено листом приватного нотаріуса Куркан Н.Ф. № 354/02-14 від 03.07.2023 року у зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не отримав правовстановлюючих документів на жилий будинок.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст.1216 ЦК України.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно частини першої, третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання її права.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319, в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Згідно пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Разом з тим, відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Факт того, що спадкодавець за життя не оформив свого права на спадкове майно, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2020 року по справі № 350/1850/17).

На підтвердження правомірності набуття спадкодавцем ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, якій закінчений будівництвом до 05.08.1992 р., позивачкою надано суду копію технічного паспорту на будинок, в якому вказано, що рік побудови будинку 1991, копію довідки № 02-06/020/1305 Овідіопольської селищної ради, в якій зазначено, що згідно запису в земельно-кадастровій документації земельна ділянка АДРЕСА_1 загальною площею 0,1000га обліковується за померлим ОСОБА_2 , а також рішення Овідіопольської селищної ради від 18.10.2001 р. № 512 ОСОБА_2 була надана земельна ділянка для будівництва жилого будинку та господарських споруд в розмірі 0,10 га в АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, не належать до самочинного будівництва: …індивідуальні(садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року.

Відповідно до Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР» від 31.01.1966 р., затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., яка діяла до 13.12.1995 р., реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах.

Відповідно до ч.2 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Відповідно до пункту 23 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Все вищенаведене свідчить, що за позивачкою може бути визнано право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 57,5 кв.м. житловою площею 21,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 321, 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268, 1296 1297 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.4,12, 13, 76-80, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 57,5 кв.м. житловою площею 21,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кочко В.К.