Справа № 694/401/23
провадження № 2/694/148/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

13.06.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Федорець С.В.,

за участю секретаря Літвін Н.М.,

прокурора Івакіної Ю.П.,

представника Звенигородської міської ради Козлової Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка цивільну справу за позовом першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області Ольги Плетінь (, адреса: Черкаська область, Звенигородський район, м. Звенигородка, вул. С. Терещенко, 40 А, тел. (04740) 2 40 55, e-mail: ) в інтересах держави в особі управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області (, адреса: вул. Дахнівська, 10 А, м. Черкаси, 18035, тел. (0472) 31 02 76, електронна пошти: , chrk.darg.gov.ua), Звенигородської міської ради (, адреса: Черкаська область, Звенигородський район, м. Звенигородка, проспект Шевченка, 63, електронна пошта: ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , РНОКПП та електронна пошта не відомі) про відшкодування шкоди, заподіяної водним живим ресурсам, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області та Звенигородської міської ради до відповідача ОСОБА_1 з позовом про відшкодування шкоди водним живим ресурсам, за наступними підставами.

Так, прокурор вказує, що вивченням матеріалів справи №694/1743/22 встановлено, що до Звенигородського районного суду надійшли матеріали справи, де, відповідно до протоколу, 15.06.2022 року ОСОБА_1 о 20-20 годині здійснював вилов раків на ставку «Інтернатівський» у м. Звенигородка Черкаської області із використанням забороненого знаряддя лову «бредінь», загалом виловив раків у кількості 10 штук, чим порушив вимоги п.4.5 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.1999 року №19. Згідно до матеріалів справи, державі завдано збитків на суму 33320,00 гривень, яка на даний час залишається не відшкодованою. Прокурор посилається на те, що судом встановлено наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 статті 85 КпАП України, проте провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КпАП України.

На підставі викладеного прокурор просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 шкоду, заподіяну живим водним ресурсам, у сумі 33320,00 гривень, зарахувавши їх на рахунок Казначейства України до спеціальних фондів державного, обласного та місцевого бюджету, а також стягнути з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 2684,00 гривень.

У судовому засіданні прокурор на задоволенні позову наполягає.

Представник Звенигородської міської ради у судовому засіданні позов підтримала повністю.

Представник Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаські області до судового засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідачу ОСОБА_1 було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився повторно, відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення прокурора та представника Звенигородської міської ради, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення №694/1743/22, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень. З метою, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставою для звернення прокурора до суду.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Досліджуючи матеріали справи, суд приходить до висновку що прокурор належним чином обґрунтував у суді підстави для представництва інтересів Звенигородської міської ради та Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області. Так, прокурором було надано суду належні та допустимі доказ підтвердження того, що попередньо до звернення до суду він повідомив Звенигородську міську територіальну громаду Черкаської області та Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області про таке представництво та про подачу майбутнього позову із зазначенням предмету спору. Також цей факт було підтверджено представником Звенигородської міської ради у судовому засіданні.

В матеріалах справи наявні докази, що прокурором було встановлено відсутність вжитих територіальною громадою та Управлінням заходів щодо відновлення порушених майнових інтересів держави.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про правомірність звернення прокурора до суду з відповідним позовом.

Згідно з п.п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, в обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.10.2022 року №694/1743/22 встановлено, що 15.06.2022 року ОСОБА_1 о 20-20 годині здійснював вилов раків на ставку «Інтернатівський» у м.Звенигородка Черкаської області із використанням забороненого знаряддя лову «бредінь», загалом виловив раків у кількості 10 штук, чим порушив вимоги п.4.5 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.1999 року №19. Відповідно, в його діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 статті 85 КпАП України.

Проте, з таким доводом погодитися неможна, оскільки з вказаної постанови суду не вбачається, що судом встановлено наявність у діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, про це судом у постанові не зазначено. Провадження по справі закрито на підставі статті 38 КпАП України.

Таким чином, посилання прокурора на статтю 82 ЦПК України є хибним.

Згідно до статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

У відповідності до статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Згідно до вимог статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Таким чином, як вбачається з системного аналізу вказаних норм законодавства, підставою для відшкодування особою шкоди, заподіяної об`єктам тваринного світу, рибному господарству або навколишньому середовищу є факт заподіяння такої шкоди саме конкретною особою, тобто порушення особою відповідних норм законодавства.

Проте, на думку суду, прокурором не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства та в його діях мався склад правопорушення, передбаченого статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, внаслідок відмови у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.47, 68, 69 ЗУ «Про охорону навколишнього середовища», ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», ст. 27, 63 ЗУ «Про тваринний світ», ст. 4, 56, 82, 141, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області Ольги Плетінь (, адреса: Черкаська область, Звенигородський район, м. Звенигородка, вул. С. Терещенко, 40 А, тел. (04740) 2 40 55, e-mail: ) в інтересах держави в особі управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Черкаській області (, адреса: вул. Дахнівська, 10 А, м. Черкаси, 18035, тел. (0472) 31 02 76, електронна пошти: , chrk.darg.gov.ua), Звенигородської міської ради (, адреса: Черкаська область, Звенигородський район, м. Звенигородка, проспект Шевченка, 63, електронна пошта: ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , РНОКПП та електронна пошта не відомі) про відшкодування шкоди, заподіяної водним живим ресурсам, - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлений 19.06.2023 року.

Суддя Світлана ФЕДОРЕЦЬ