Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3821/21
Провадження № 2/711/332/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.

за участі:

представника позивача Балінського Ю.М.

представника відповідача Колотило Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності №3084-К-Н-О від 11.08.2020р., звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02.08.2018р. в розмірі 175 537,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що відповідач порушив умови користування кредитними коштами, наданими йому у вигляді кредитної лінії до банківської платіжної картки, оскільки допустив прострочення повернення кредитних коштів, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 07.06.2021р. складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 144 549,56 грн. та відсотками за користування кредитом в розмірі 30 988,02 грн.

Відповідач заперечив проти позову в повному обсязі та у письмовому відзиві просив відмовити в позові. В обґрунтування своєї позиції у відзиві зазначено, що відповідач не підписував анкету-заяву від 02.08.2018р. про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» та заяву на актуалізацію даних по преміальній карті від 02.08.2019р., не ознайомлювався з паспортом споживчого кредиту від 02.08.2019р.

24.06.2021р. судом відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09.07.2021р. від позивача на адресу суду в якості додаткових доказів надійшла виписка про рух коштів по банківському рахунку відповідача.

09.11.2021р. від представника відповідача адвокат Колотило Л.М., яка діє на підставі ордеру серії ЧК №81156 від 16.09.2021р., на адресу суду надійшов письмовий відзив проти позову.

Одночасно з відзивом представником відповідача подано клопотання про витребування оригіналів анкет-заяв від 02.08.2018р. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та заявки на актуалізацію даних по преміальній карті і паспорт споживчого кредиту від 02.08.2019р.

03.12.2021р. від представника позивача Меркулова В.В., яка діє на підставі довіреності №2982-К-Н-О від 30.07.2020р., на адресу суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначено, що 02.08.2018р. відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписання заяви відбувалось стилусом на планшеті, що унеможливлює проведення почеркознавчого дослідження підпису заявника на такій заяві. Натомість підписання заяви у такий спосіб не свідчить про недійсність укладеного між сторонами правочину. Підписуючи заяву відповідач засвідчив факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є публічною офертою і доступні для ознайомлення на офіційному сайті АТ КБ «Приват Банк». Відповідні Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку разом із заявою відповідача про приєднання до таких Умов та правил складають кредитний договір, на підставі чого відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 . Також вказується, що підписання заявки відповідач засвідчив згоду на отримання кредитної картки «World Black Edition». Відповідач активно користувався картковим рахунком, внаслідок чого поступово йому було збільшено розмір кредитного ліміту.

14.03.2022р. представником відповідача подано до суду письмові пояснення. У поясненнях зазначено, що в заяві від 02.08.2018р. відсутні відомості про бажаний тип карток, строк дії та строк повернення кредиту, а також відсутні умови договору про розмір відсотків, що нараховуються за користування кредитними коштами. Звертається увага, що в Паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем 02.08.2019р. зазначена інформація, яка є актуальною лише в період часу з 02.08.2019р. до 17.08.2019р., але позовні вимоги обґрунтовуються пізнішим періодом часу. Отже оскільки відповідач не підписував конкретних тарифів надання банківських послуг, то позивач неправомірно нараховував відсотки за користування кредитними коштами, а також в односторонньому порядку здійснював списання таких відсотків, що безпідставно збільшувало розмір заборгованості. Вказується, що в період часу з 25.07.2019р. по 01.10.2020р. відповідач використав з кредитної картки коштів на загальну суму 85 161,06 грн., а повернув на картку 74 763 грн., а тому вимоги позивача про заборгованість по тілу кредиту в розмірі 144 549,56 грн. є необґрунтованими. Також у поясненнях вказується на безпідставність списання позивачем з карткового рахунку платежів за договорами №0972, 0970, 0943 та 0981, щомісячних платежів за страховку та щомісячної комісії за обслуговування картки, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що сторони погодили проведення таких банківських операцій та узгодили порядок і умови надання таких послуг.

В судовому засіданні представник позивача Балінський Ю.М., який діє на підставі довіреності №6386-К-О від 03.08.2021р., підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що з кредитної картки додатково списувались платежі на погашення заборгованості відповідача по інших кредитах. Зауважив, що відповідач активно користувався кредитною карткою, що свідчить про його обізнаність з умовами та правилами надання банківських послуг.

Представник відповідача адвокат Колотило Л.М. в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову повністю з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях сторони відповідача. Пояснила, що відповідач користувався послугами банку задовго до написання заяви від 02.08.2018р., але він не знав про існування кредитного ліміту та не був ознайомлений з умовами кредитування. Зазначила, що відповідач не заперечує здійснення ним актуалізації його даних в банку та наявність в нього банківської картки, але заперечує своє погодження та обізнаність з умовами користування карткою і вважає, що ніякої заборгованості перед банком він не має. Також додала, що відповідач має сумніви щодо дійсності його підпису на заявах від 02.08.2018р. та від 02.08.2019р., але позбавлений можливості клопотати про проведення почеркознавчого дослідження таких документів через відсутність їх оригіналів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

02.08.2018р. відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приват Банк» /т. 1 а.с. 13-15/.

На підставі такої заяви 22.04.2019р. відповідачем була отримана банківська платіжна картка № НОМЕР_1 із строком дії до лютого 2022 року.

Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» 25.07.2019р. по платіжній картці відповідача було встановлено кредитний ліміт в розмірі 50 000 грн.

02.08.2019р. відповідачем подано до АТ КБ «Приват Банк» заявку на актуалізацію даних по преміальній картці, в якій міститься прохання про збільшення кредитного ліміту до 128 000 грн. /т. 1 а.с. 16/. Одночасно відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту з інформацією про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача /т. 1 а.с. 17-20/.

02.08.2019р. відповідачеві було видано кредитні картки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 із строком дії до лютого 2022 року та встановленням кредитного ліміту в розмірі 128 000 грн. Зазначені обставини підтверджуються відповідними довідками банку /т. 1 а.с. 11, 12/.

Також судом встановлено, що відповідач користується послугами позивача з 30.03.2017р., оскільки мав у своєму розпорядженні інші банківські платіжні картки, але без кредитного ліміту. Вперше кредитний ліміт було збільшено відповідачу з 0 грн. до 50 000 грн. лише 14.05.2019р. Зазначені обставини підтверджуються банківської випискою про рух коштів по банківським рахункам на ім`я відповідача /т. 1 а.с. 191-229, а.с. 196 на зворотній стороні/.

Згідно виписки руху коштів по картковим рахункам відповідача у АТ КБ «Приват Банк» станом на 09.06.2021р., починаючи з 30.03.2017р. відповідач активно користувався картковими рахунками для здійснення банківських операцій, а починаючи з 15.05.2019р. кредитними коштами, про що свідчать видаткові операції по картковому рахунку.

Починаючи з липня 2019 року відповідачем не вносилось на картковий рахунок достатньо грошових коштів для повного погашення кредитної заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого з 01.09.2019р. банком щомісячно регулярно списувались з карткового рахунку відсотки за користування кредитними коштами. Окрім того, з карткового рахунку банком списувались щомісячні платежі по договорам №0943 (по 2589,29 грн. на місяць, починаючи з 29.06.2019р. і до 29.03.2020р.) та №0970, 0972, 0981 (по 992,78 грн. на місяць, починаючи з 29.08.2019р. і до 29.05.2020р.).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 07.06.2021р. за відповідачем обліковується заборгованість, яка складається з тіла кредиту в розмірі 144 549,56 грн. та відсотків за користування кредитними коштами в сумі 30 988,02 грн. /т. 1 а.с. 8-10/.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не погоджується повернути заборгованість, обчислену позивачем, то останній звернувся до суду з даним позовом.

Тож між сторонами склалися кредитні правовідносини та існує спір щодо виконання кредитних зобов`язань, який регулюється умовами укладеного договору, нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016р. «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1734).

Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За частиною першою статті 640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (а. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 641 ЦК).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1734 до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» (а. 2 ч. 2 ст. 9 Закону №1734).

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у ч. 2 ст. 9 Закону №1734 передбачена у частині третій статті 9 цього Закону.

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) ч. 6 ст. 9 Закону №1734).

Відповідно до ст. 13 Закону №1734 договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону №1734 договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

По обставинах спірних правовідносин судом встановлено, що 02.08.2018р. між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір (без номера) шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В даній заяві не зазначено про тип картки, яку бажав оформити відповідач, не вказується розміру бажаного кредитного ліміту, а також не зазначено про ставки і тарифи банківських послуг. Натомість підписанням такої заяви відповідач погодився на отримання банківських послуг, що надаються АТ КБ «Приват Банк» невизначеному колу споживачів.

В подальшому, 14.05.2019р., за банківською карткою відповідача було відкрито кредитний ліміт в розмірі 50 000 грн. Встановлення такого ліміту відповідає змісту заяви-анкети, підписаної відповідачем 02.08.2018р. При цьому слід звернути увагу, що відповідач активно використовував кредитні кошти, оскільки здійснював видаткові операції (оплата послуг та грошові перекази) за рахунок кредитних коштів, що підтверджується випискою по його банківському рахунку. Зазначене свідчить, що відповідач своїми діями погодився на отримання та користування кредитними коштами.

В той же час, в анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення розміру процентної ставки проте зазначено, що відповідач згідний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і погодився з такими умовами.

Разом з тим, 02.08.2019р. відповідач ознайомився із Паспортом споживчого кредиту з інформацією про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача /т. 1 а.с. 17-20/. Того ж дня відповідачем подано позивачу документ під назвою «Заявка на актуалізацію даних по преміальній карті», в якій викладено бажання відповідача про отримання кредитного ліміту в розмірі 128 000 грн. /т. 1 а.с. 16/.

Аналіз змісту виписки про рух коштів по банківському рахунку на ім`я відповідача свідчить, що вже з 04.08.2019р. відповідач активно почав використовувати кошти збільшеного кредитного ліміту і лише за період з 04.08.2019р. по 28.08.2019р. використав 71 221,68 грн. за рахунок кредитних коштів, оскільки в цей період часу здійснив видаткових операцій по кредитній картці на суму 74 821,68 грн., а поклав на картковий рахунок лише 3 600 грн. (операція 24.08.2019р.).

В подальшому в період часу до 29.02.2020р. по картковому рахунку відповідача здійснювались банківські операції в межах суми кредитного ліміту 128 000 грн., а з 01.03.2020р. відповідач припинив користування картковим рахунком, оскільки за ним здійснювались лише видаткові операції по списанню коштів банком в односторонньому порядку.

Зазначені обставини в сукупності свідчать, що в період часу з моменту підписання заявки про актуалізацію даних між сторонами було досягнуто домовленості щодо основних умов кредитування за запропонованими банком умовами кредитування для банківських карток типу «MC World Black Edition», оскільки у Паспорті споживчого кредиту обраний відповідачем розмір кредитного ліміту (128 000 грн.) передбачений тільки для такого типу преміальних банківських карток. При цьому у Паспорті споживчого кредиту була зазначена інформація про строк договору (240 місяців), спосіб надання кредиту (безготівковим шляхом на картковий рахунок), процентна ставка (37,2% відсотки річних), вартість послуги за обслуговування карткового рахунку (400 грн. щомісячно), порядок повернення кредиту (договірне списання з рахунку процентів, які підлягають сплаті, в т.ч. за рахунок кредитного ліміту).

При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що зазначена у Паспорті споживчого кредиту інформація стосується лише періоду часу до 17.08.2019р. В цьому контексті слід звернути увагу, що наведена у Паспорті споживчого кредиту інформація по своїй суті є індивідуалізованою пропозицією (офертою) на приєднання споживача до умов кредитування, що пропонуються банком, а визначений у такій інформації термін (до 17.08.2019р.) стосується періоду часу, протягом якого сторони мають можливість вступити у договірні відносини на запропонованих банком умовах, що в даному випадку і мало місце, оскільки у документі «заява на актуалізацію даних по преміальній карті» викладене волевиявлення відповідача на погодження умов кредитування за кредитним лімітом в розмірі 128 000 грн., а подальші дії відповідача по використанню кредитних коштів засвідчили дійсність його волевиявлення та фактичне надання йому відповідного кредитного ліміту.

Таким чином, по обставинам спірних правовідносин суд приходить до висновку, що анкета-заява від 02.08.2018р., заявка на актуалізацію даних по преміальній карті від 02.08.2019р., Паспорт споживчого кредиту від 02.08.2019р., а також Умови та Правила надання банківських послуг складають між сторонами кредитний договір.

При цьому суд відхиляє доводи сторони відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.05.2022р. у справі №393/126/20, яка передбачає, що «ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». В цьому контексті слід зауважити, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними, а тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Фактичні обставини спірних правовідносин у справі №393/126/20 відрізняються від тих, які суд встановив в межах даного судового розгляду, а їхній зміст не свідчить, що обставини спірних правовідносин є ідентичними. Зокрема, у справі №393/126/20 не було встановлено факту прийняття позичальником пропозиції банку з конкретно визначеними умовами кредитування, оскільки відповідна заява позичальника не містила розміру бажаного кредитного ліміту та не дозволяла встановити волевиявлення позичальника на отримання конкретного кредитного продукту (тип кредитування).

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 07.06.2021р. за відповідачем обліковується заборгованість, яка складається з тіла кредиту в розмірі 144 549,56 грн. та відсотків за користування кредитними коштами в сумі 30 988,02 грн.

Перевіряючи здійснений позивачем розрахунок процентів за користування кредитними коштами судом встановлено, що нарахування процентів відбувалось за ставкою 3,1% на місяць (за період з 25.07.2019р. до 31.07.2020р.) та 3% на місяць (за період з 01.08.2020р. до 30.09.2020р.) за кожний календарний день за фактично витрачені кредитні кошти наступним чином (в помісячному розрахунку):

2019 рік з 25 по 31 липня 359,57 грн.; серпень 3225,27 грн.; вересень 3902,28 грн.; жовтень 4101,54 грн.; листопад 4553,45 грн.; грудень 4038,61 грн.;

2020 рік січень 4071,40 грн.; лютий 3890,84 грн.; березень 4244,83 грн.; квітень 4279,68 грн.; травень 4534,39 грн.; червень 4481,10 грн.; липень 4630,47 грн.; серпень 4481,05 грн.; вересень 4336,50 грн.

01.09.2019р. відбулось перше списання банком з карткового рахунку відсотків за користування кредитними коштами в сумі 3584,84 грн. (проценти, що нараховані за період з 25.07.2019р. по 31.08.2019р.). За час користування кредитним лімітом АТ КБ «Приват Банк» в односторонньому порядку проводило списання грошових коштів з картки відповідача в рахунок погашення заборгованості по процентах за користування кредитними коштами і за період з 25.07.2019р. по 30.09.2020р. сума нарахованих (списаних) банком процентів складає 59 130,98 грн.

У свою чергу відповідач активно користувався банківською карткою та здійснював поповнення карткового рахунку власними грошовими коштами. При цьому з 01.03.2020р. по картковому рахунку відповідача не відбувалось ніяких видаткових операцій, окрім щомісячного списання банком в односторонньому порядку процентів за користування кредитом, платежів по договорам №0943 (2589,29 грн. на місяць, до 29.03.2020р.) та №0970, 0972, 0981 (по 992,78 грн. на місяць, до 29.05.2020р.).

Натомість, надаючи оцінку обґрунтованості дій банку в частині нарахування процентів слід звернути увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі № 342/180/17 відступлено від попередньої практики Верховного Суду України та Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах та зроблено висновок, що

«у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В контексті обставин даної справи слід звернути увагу, що позивачем не надано доказів належного ознайомлення відповідача з основними умовами кредитування розмір процентної ставки, порядок погашення заборгованості (строки і розмір внесення платежів) за період кредитування відповідача, що передував даті подання відповідачем заявки від 02.08.2019р. Посилання позивача на обізнаність відповідача з умовами кредитування станом на дату підписання останнім анкети-заяви від 02.08.2018р. суд не приймає, оскільки суду не надано примірника тих умов і правил з якими погодився відповідач. Крім того, в анкеті-заяві підтверджується, що відповідач не отримав ніяких умов та правил кредитування, оскільки за змістом заяви він мав самостійно їх роздрукувати з сайту банку.

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що фактичне кредитування відповідача розпочалось з 14.05.2019р. в межах ліміту 50 000 грн., а з 02.08.2019р. в межах ліміту 128 000 грн. Натомість, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді наявність у кредитора права на самостійне списання грошових коштів і застосування процентної ставки в період часу до 02.08.2019р. А відтак необґрунтованими є позовні вимоги про включення до складу заборгованості відповідача відсотків з період з 25.07.2019р. по 01.08.2019р. в сумі 359,57 грн.

В контексті доводів відповідача про відсутність в нього зобов`язань перед позивачем, оскільки банком неправомірно списано з карткового рахунку банківські комісії, то суд зауважує, що відповідні дії вчинялись банком на підставі Умов та Правил надання банківських послуг та не заперечувались відповідачем. Аналіз змісту виписки з карткового рахунку відповідача свідчить, що за весь період користування відповідачем банківською карткою з його рахунку було утримано банком комісійну винагороду за здійснення відповідачем витратних операцій за рахунок кредитних коштів (грошовий переказ (4% від суми операції); оплата послуг (2% від суми операції)), отже відповідна комісія є платою за конкретні видаткові банківські операції вчинені з ініціативи відповідача, яка не є різновидом неустойки та не має регулярного характеру. Суду не надано доказів того, що за весь період користування кредитною карткою АТ КБ «Приват Банк» відповідач заперечував обґрунтованість дій позивача по автоматичному утриманню комісійної винагороди чи він не погоджувався на сплату відповідних комісій. Навпроти, відповідач багаторазово вчиняв відповідні видаткові операції впродовж довготривалого періоду часу, а відтак мав змогу зрозуміти природу нарахування та утримання відповідних комісій.

Також суд звертає увагу, що щомісячне списання банком з карткового рахунку комісії за обслуговування такого рахунку в розмірі 400 грн. передбачено в Паспорті споживчого кредиту, а відтак списання таких платежів також є правомірним.

Щодо доводів сторони відповідача про необґрунтоване списання платежів в розмірі 20 грн. на місяць за страховку за програмою «Захист на кожен день», то слід звернути увагу, що відповідні списання здійснювались в період часу з 01.01.2019р. до 01.01.2020р. За матеріалами справи судом не встановлено, що відповідні платежі пов`язані із кредитуванням відповідача, а отже слід виснувати, що такі списання обумовлені придбання відповідачем послуг страхування. Будь-яких відомостей про те, що відповідач не замовляв відповідного договору чи заперечував правомірність та обґрунтованість таких списань судом не встановлено. В цьому контексті слід звернути увагу, що за наявності заперечень з боку відповідача щодо придбання таких послуг (що вочевидь мало місце задовго до кредитування), то він не позбавлений можливості звернутись до банку з вимогами про перевірку правомірності та обґрунтованості відповідних платежів.

Також суд бере до уваги, що не маючи змоги здійснювати видаткові операції по кредитній картці понад кредитний ліміт в розмірі 128 000 грн., відповідач тим не менш здійснював нерегулярні платежі по внесенню коштів на свій картковий рахунок і не звертався до банку з вимогами чи запереченнями щодо припинення обслуговування його картки та зупинення нарахування і списання щомісячних процентів чи регулярних платежів, хоча вочевидь був обізнаний про неможливість використання такої картки для видаткових операцій. Така поведінка відповідача не свідчить про те, що він заперечував дійсність своїх зобов`язань перед банком.

В цьому аспекті суд звертає увагу, що цивільні правовідносини ґрунтуються, зокрема, на засадах добросовісності та розумності (п. 6 ст. 3 ЦК).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 18.04.2022р. у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022р. у справі №209/3085/20).

Верховний Суд в постанові від 02.06.2021р. у справі №636/5261/18 зазначив, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Отже, в аспекті засад добросовісності та розумності поведінки учасників цивільних правовідносин, доводи сторони відповідача про необхідність врахування здійснених відповідачем платежів в рахунок погашення вартості банківських комісій за вчинення видаткових операцій за рахунок кредитних коштів за весь період користування кредитною карткою суд не приймає, оскільки відповідні кошти були використані банком в якості оплати окремих банківських послуг.

З цих самих підстав суд не приймає доводи відповідача щодо необхідності зменшення суми його заборгованості перед банком за тілом кредиту на суму здійснених поповнень його карткового рахунку після 28.07.2019р. в загальному розмірі 74763 грн., які враховані позивачем в якості оплати нарахованих банком процентів за користування кредитними коштами. У свою чергу слід звернути увагу, що питання правомірності набуття банком таких коштів відповідача та наявність підстав для витребування таких коштів у зв`язку з їх набуттям без належної правової підстави не є предметом спору в межах даної справи, оскільки відповідних вимог ніхто не заявляв.

Розмір кредитного ліміту, який був встановлений банком відповідачу складає 128 000 грн. і після останньої видаткової операції, вчиненої відповідачем 29.02.2020р. (переказ на свій рахунок 160 грн.), заборгованість за кредитною лінією складала 127 994,41 грн.

Згідно руху коштів по виписці з карткового рахунку відповідача після 01.03.2020р. за картковим рахунком в якості видаткових операцій здійснювалось лише списання коштів в рахунок погашення процентів за користування кредитом на загальну суму 34 878,86 грн. (з 01.03.2020р. по 01.10.2020р.), а також по договорам №0943 (2589,29 грн. на місяць, до 29.03.2020р.) та №0970, 0972, 0981 (по 992,78 грн. на місяць, до 29.05.2020р.) на загальну суму 11 524,31 грн.

Отже, після 01.03.2020р. банком в односторонньому порядку списувалось з карткового рахунку кошти на погашення заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами та платежі по додаткових договорах, за рахунок чого банком збільшено суму заборгованості за тілом кредиту, оскільки заявлена в позові сума боргу по тілу кредиту обчислена банком шляхом арифметичного складання суми заборгованості в межах кредитної лінії та платежів по додатковим договорам.

Разом з тим, позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості та правомірності здійснення ним в односторонньому порядку списання з карткового рахунку відповідача № НОМЕР_1 платежів по договорах №0943 (по 2589,29 грн. на місяць, починаючи з 29.06.2019р. і до 29.03.2020р.) та №0970, 0972, 0981 (по 992,78 грн. на місяць, починаючи з 29.08.2019р. і до 29.05.2020р.), оскільки суду не надано жодного доказу на підтвердження укладання таких угод між сторонами та їх умов, незважаючи на те, що сторона відповідача заперечувала існування таких угод між сторонами. Так само не надано суду й жодного доказу на підтвердження збільшення банком розміру кредитного ліміту відповідачу на суму понад 128 000 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про включення до складу заборгованості відповідача перед позивачем платежів по договорах №0943, 0970, 0972, 0981, а також нарахованих банком відсотків за кредитом на суму таких платежів є необґрунтованими.

За змістом виписки про рух коштів /т. 1 а.с. 191-229/ та розрахунку заборгованості /т. 1 а.с. 8-10/ судом встановлено, що позивачем здійснювалось списання з карткового рахунку відповідача грошових коштів в рахунок погашення зобов`язань за іншими договорами наступним чином:

- договір №0943, списання платежів по 2589,29 грн. на місяць в період часу з 29.06.2019р. до 29.03.2020р., тобто усього 10 платежів на загальну суму 25892,90 грн.;

- договір №0970, списання платежів по 992,78 грн. на місяць в період часу з 29.08.2019р. до 29.05.2020р., тобто усього 10 платежів на загальну суму 9927,80 грн.;

- договір №0972, списання платежів по 992,78 грн. на місяць в період часу з 29.08.2019р. до 29.05.2020р., тобто усього 10 платежів на загальну суму 9927,80 грн.;

- договір №0981, списання платежів по 992,78 грн. на місяць в період часу з 29.08.2019р. до 29.05.2020р., тобто усього 10 платежів на загальну суму 9927,80 грн.

Отже загальна сума коштів, списана позивачем за такими договорами складає 55 676,30 грн. (25892,90 грн. + 9927,80 грн. + 9927,80 грн. + 9927,80 грн.).

За рахунок відповідних списань в період з 02.08.2019р. збільшувався розмір кредитної заборгованості відповідача перед банком, у зв`язку з чим на таку заборгованість банком нараховувались проценти за користування кредитними коштами за ставкою 3,1% на місяць (в період з 01.08.2019р. по 31.07.2020р., тобто 12 місяців) та 3% на місяць (в період з 01.08.2020р. до 30.09.2020р., тобто 2 місяці). Оскільки правомірність та обґрунтованість списання відповідних платежів позивачем не доведена, то нараховані на суму таких платежів проценти за користування кредитом також є необґрунтованими.

За договором №0943 позивач здійснював списання з карткового рахунку відповідача платежі по 2589,29 грн. на місяць в період часу з 29.06.2019р. до 29.03.2020р., здійснюючи списання 29 числа відповідного місяця. Нарахування та списання відсотків за користування кредитними коштами здійснювалось позивачем 01 числа кожного місяця в період часу з 01.09.2019р. до 01.10.2020р., тобто загальне помісячне нарахування відсотків відбулось 14 разів (12 разів за місячною ставкою 3,1% і два рази 3%). Натомість для списаних 29.06.2019р. та 29.07.2019р. платежів нарахування відсотків відбулось за період користування кредитом серпень 2019р. вересень 2020р., тобто 14 місяців, проте для інших платежів період нарахування відсотків зменшується на один місяць (платіж 29.08.2019р. період нарахування відсотків з вересня 2019 року по вересень 2020 року, тобто 13 місяців; платіж 29.09.2019р. період нарахування відсотків з жовтня 2019 року по вересень 2020 року, тобто 12 місяців і т.д.). Обчислення розміру нарахованих відсотків має відбуватись за формулою: розмір платежу * помісячна кредитна ставка * кількість місяців нарахування відсотків. Тобто для платежів, списаних 29.06.2019р. та 29.07.2019р., розрахунок нарахованих відсотків здійснюється наступним чином: (2589,29 грн. * 3,1% * 12 місяців) + (2589,29 грн. * 3% * 2 місяці) = 1118,58 грн. Загалом у зв`язку із списаннями позивачем платежів за договором №0943 на суми таких платежів нараховані наступні суми процентів за користування кредитом:

Дата списання платежуСума платежуКількість місяців нарахування процентів за місячною ставкою 3,1%Кількість місяців нарахування процентів за місячною ставкою 3%Сума нарахованих процентів за місячною ставкою 3,1%Сума нарахованих процентів за місячною ставкою 3%Загальна сума нарахованих процентів на платіж
29.06.20192589,29122963,22155,361118,58
29.07.20192589,29122963,22155,361118,58
29.08.20192589,29112882,95155,361038,31
29.09.20192589,29102802,68155,36958,04
29.10.20192589,2992722,41155,36877,77
29.11.20192589,2982642,14155,36797,50
29.12.20192589,2972561,88155,36717,24
29.01.20202589,2962481,61155,36636,97
29.02.20202589,2952401,34155,36556,70
29.03.20202589,2942321,07155,36476,43
Усього:8296,12

Аналогічним чином слід обчислити розмір нарахованих банком процентів для платежів по договорам №0970, 0972, 0981. За такими договорами позивач здійснював списання з карткового рахунку відповідача платежі по 992,78 грн. на місяць в період часу з 29.08.2019р. до 29.05.2020р., здійснюючи списання 29 числа відповідного місяця. Нарахування та списання відсотків за користування кредитними коштами здійснювалось позивачем 01 числа кожного місяця в період часу з 01.09.2019р. до 01.10.2020р., тобто загальне помісячне нарахування відсотків відбулось 14 разів (12 разів за місячною ставкою 3,1% і два рази 3%). Натомість для списаних 29.08.2019р. платежів нарахування відсотків відбулось за період користування кредитом вересень 2019 року вересень 2020 року, тобто 13 місяців, проте для інших платежів період нарахування відсотків зменшується на один місяць (платіж 29.09.2019р. період нарахування відсотків з жовтня 2019 року по вересень 2020 року, тобто 12 місяців; платіж 29.10.2019р. період нарахування відсотків з листопада 2019 року по вересень 2020 року, тобто 11 місяців і т.д.). Загалом у зв`язку із списаннями позивачем платежів за договорами №0970, 0972, 0981 на суми таких платежів нараховані наступні суми процентів за користування кредитом:

Дата списання платежуСума платежуКількість місяців нарахування процентів за місячною ставкою 3,1%Кількість місяців нарахування процентів за місячною ставкою 3%Сума нарахованих процентів за місячною ставкою 3,1%Сума нарахованих процентів за місячною ставкою 3%Загальна сума нарахованих процентів на платіж
29.08.2019992,78112338,5459,57398,11
29.09.2019992,78102307,7659,57367,33
29.10.2019992,7892276,9959,57336,56
29.11.2019992,7882246,2159,57305,78
29.12.2019992,7872215,4359,57275,00
29.01.2020992,7862184,6659,57244,23
29.02.2020992,7852153,8859,57213,45
29.03.2020992,7842123,1059,57182,67
29.04.2020992,783292,3359,57151,90
29.05.2020992,782261,5559,57121,12
Усього:2596,15

Приймаючи до уваги, що по договорам №0970, 0972, 0981 здійснювались тотожні списання платежів, то і розрахунок нарахованих на такі суми процентів буде також тотожним. Отже загальна сума нарахованих банком процентів за користування кредитом, що обчислені шляхом їх нарахування на платежі по договорам №0970, 0972, 0981, складає 7788,45 грн. (2596,15 грн. * 3).

Таким чином, слід підсумувати, що за обліком позивача станом на 07.06.2021р. розмір грошового зобов`язання відповідача перед позивачем за кредитним договором б/н від 02.08.2018р. складає 175 537,58 грн., проте до зазначеної суми необґрунтовано включено суму процентів по кредиту, нараховану за липень 2019 року в розмірі 359,57 грн., суми платежів списаних банком в односторонньому порядку по договорах №0943, 0970, 0972, 0981 на загальну суму 55 676,30 грн. (25892,90 грн. + 9927,80 грн. + 9927,80 грн. + 9927,80 грн.), а також суми нарахованих на такі платежі процентів по кредиту в загальному розмірі 16 084,57 грн. (8296,12 грн. + 7788,45 грн.). А отже позовні вимоги є частково обґрунтованими в межах суми 103417,14 грн. (175 537,58 грн. 359,57 грн. 55676,30 грн. 16084,57 грн.).

За таких обставин заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 103417,14 грн. є обґрунтованими та правомірними, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2633,06 грн. /т. 1 а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 103417,14 грн., що складає 58,91% від загальної ціни позову, то на підставі ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України за рахунок відповідача слід компенсувати позивачу суму коштів в розмірі 1551,14 грн. в якості відшкодування судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 11-13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, рах. № НОМЕР_5 ) заборгованість за Кредитним договором б/н від 02.08.2018 року, станом на 07.06.2021 року, в сумі 103 417 грн. 14 коп. та судовий збір в розмірі 1551 грн. 14 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 15 червня 2023 року.

Головуючий : В.М. Скляренко