"14" грудня 2023 р. Справа № 363/5778/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шубочкіної Т.В.

за участю секретаря судового засідання Воронюк А..

скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород Київської області скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни, скасування постанов, заходів примусового виконання та повернення грошей

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції учасників справи, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського райсуду Київської області із скаргою про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни, скасування постанов, заходів примусового виконання та повернення грошей.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що за судовим наказом, виданим Вишгородським районним судом Київської області у справі № 363/987/18, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. 22.09.2023 року було відкрито виконавче провадження № 72849682 за заявою стягувача та було стягнуто заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 743 грн на користь КП «Вишгородтепломережа» та судовий збір у розмірі 176,20 грн. Крім того, винесені постанови про стягнення витрат виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника.

Вважає, що дії приватного виконавця щодо відкриття зазначеного виконавчого провадження та стягнення з нього коштів є протиправними, прийняті рішення виконавця незаконними і такими, що порушують його права, а саме здійсненні поза межами трирічного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання з дня набрання чинності судовим рішенням. Строк пред`явлення виконавчого документу - судового наказу Вишгородського районного суду у справі № 363/987/18 закінчився 09.07.2021 року.

Про існування виконавчого провадження дізнався 29.09.2023 року через повідомлення Монобанку щодо списання з його рахунку коштів. 07.10.2023 року отримав рекомендований лист від приватного виконавця Микитин О.С. постанову про відкриття виконавчого провадження № 72849682 від 22.09.2023 року та похідні постанови, тому вважає строк звернення до суду щодо оскарження дії (бездіяльності) державного виконавця не пропущеним.

Просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. з винесення постанов:

-про відкриття виконавчого провадження № 72849682 від 22.09.2023 року з виконання судового наказу, виданого 29.12.2018 року Вишгородським районним судом у справі № 363/987/18;

-про стягнення з боржника основної винагороди від 22.09.2023 року;

-про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.09.2023 року;

- про арешт коштів боржника від 22.09.2023 року

з моменту їх винесення та скасувати їх, визнати з моменту їх вчинення неправомірними та скасувати заходи примусового виконання та інші дії, що спричинили стягнення коштів з банківських рахунків, та повернути стягнуті з його банківських рахунків кошти.

1.2. В судовому засіданні заявник підтримав свою скаргу, просив її задовольнити. Пояснив, що 29.12.2018 року Вишгородським районним судом у справі № 363/987/18 був виданий судовий наказ про стягнення з нього на користь Вишгородського районного КП «Вишгородтепломережа» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 743 грн. та судові витрати у розмірі 176,20 грн., а всього 919,20 грн.

Даний судовий наказ був пред`явлений до виконання до Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області і по ньому 06.02.2023 року державним виконавцем відкрите виконавче провадження № 70929373. Дана постанова і решта інших постанов була оскаржена ОСОБА_1 до Вишгородського райсуду Київської області з підстав пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання і за результатами розгляду скарги (справа № 363/1043/23) було винесено ухвалу про її часткове задоволення, а саме: визнано неправомірними дії державного виконавця Вишгородського ВДВС щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 70929373, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника та скасовано їх. Державного виконавця зобов`язано зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 01.08.2023 року по справі № 363/1043/23 ухвалу Вишгородського районного суду Київської області було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову та дії державного виконавця Вишгородського ВДВС. В обґрунтування свого рішення суд зазначив про те, що у матеріалах справи наявна копія заяви стягувача від 15.03.2019 року № 327/08 з вхідним штампом органу ДВС про її прийняття 04.04.2019 року, а тому судовий наказ був пред`явлений до виконання в межах встановленого ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» строку. Дана постанова була оскаржена ОСОБА_1 до Верховного Суду і ухвалою від 23.10.2023 року по справі № 363/1043/23 відкрите касаційне провадження.

Скаржник зауважив, що виконавче провадження № 70929373 по справі № 363/1043/23 жодним чином не відноситься до виконавчого провадження № 72849682, відкритого постановою приватного виконавця Микитин О.С. 22.09.2023 року.

1.3. В судовому засіданні приватний виконавець Микитин О.С. та представник стягувача Вишгородського районного КП «Вишгородтепломережа» присутні не були, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином. Від представника Вишгородського районного КП «Вишгородтепломережа» надійшла заява, в якій просять відмовити у задоволенні скарги з відповідним обґрунтуванням. Просила відмовити у задоволенні скарги з приводу пропуску строку звернення до суду із скаргою та посилалася на постанову Київського апеляційного суду від 01.08.2023 року по справі № 363/1043/23 в частині не пропуску строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

1.4. Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Крім того, наявних у справі письмових доказів та аргументів, які викладені у скарзі, достатньо для всебічного та повного з`ясування обставин цієї справи.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Судовим наказом Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/987/18, виданого 29.12.2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 743 грн. та судових витрат у розмірі 176,20 грн.

2.2. За заявою КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської Ради (до 06.08.2021 року Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа») про відкриття виконавчого провадження від 08.09.2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. від 22.09.2023 року відкрито виконавче провадження ВП № 72849682 з примусового виконання судового наказу Вишгородського районного суду Київської області № 363/987/18, виданого 29.12.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 743 грн. та судових витрат у розмірі 176,20 грн. Іншими постановами постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 91,92 грн., загальної суми мінімальних витрат у розмірі 269,21 грн., та накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках боржника в установах банків.

2.3. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. від 04.10.2023 року виконавче провадження № 72849682 закінчено у зв`язку із стягненням з боржника встановлених постановами виконавчого провадження № 72849682 сум в повному обсязі.

2.4. В матеріалах виконавчого провадження № 72849682, які були надані на вимогу суду, є постанова начальника Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області Попок В.В. від 22.03.2023 року про результати перевірки виконавчого провадження, відповідно до якого за результатами перевірки виконавчого провадження 70929373 від 06.02.2023 року постанови старшого держвиконавця ОСОБА_2 від 06.02.2023 року про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження скасовано у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Повідомленням держвиконавця Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області від 27.03.2023 року виконавчий документ (судовий наказ № 363/987/18) повернутий стягувану без прийняття до виконання.

3. Релевантні джерела права

3.1. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

3.2. За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

3.3. У статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зазначається наступне: кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У науковій літературі складовими права на ефективний засіб юридичного захисту визначається право на подачу скарги до державних органів у разі порушення ними прав та свобод, передбачених Конвенцією, а також розгляд такої скарги по суті. До того ж, наявність засобу юридичного захисту в розумінні ст. 13 Конвенції поряд із закріпленням обґрунтованості вимог повинно забезпечувати можливість відшкодування шкоди.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Характер засобу юридичного захисту, необхідного для дотримання ст. 13 Конвенції, залежить від природи можливого порушення. Під «ефективним» слід розуміти такий засіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. За змістом ефективний засіб захисту повинен відповідати природі порушеного права, характеру допущеного порушення та наслідкам, які спричинило порушення права особи.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

3.4. Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати. У статті 74 Закону визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

3.5. Згідно статті 12 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Ці строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

3.6. Згідно ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

4. Оцінка фактичних обставин справи та аргументів сторін

4.1. Перш за все суд вважає, що скаржником ОСОБА_1 не пропущений строк на звернення зі скаргою до суду. Із тексту скарги вбачається, що про існування виконавчого провадження № 72849682 він дізнався 29.09.2023 року. До Вишгородського райсуду Київської області ОСОБА_1 звернувся 11.10.2023 року, що не є пропуском 10-денного строку, який встановлений ЗУ «Про виконавче провадження», і який обраховується в робочих днях. Доводи представника КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської Ради в частині пропуску строку звернення до суду із скаргою, як однієї з підстав відмови у задоволенні скарги, суд вважає неспроможними.

4.2. В постанові Київського апеляційного суду від 01.08.2023 року по справі № 363/1043/23, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови та дії державного виконавця Вишгородського ВДВС від 06.02.2023 року по виконавчому провадженню № 70929373, в обгрунтування свого рішення суд зазначив про те, що судовий наказ був пред`явлений до виконання в межах встановленого ч.1 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» строку. В той же час в постанові не йдеться про постанову начальника Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області Попок В.В. від 22.03.2023 року про результати перевірки виконавчого провадження, відповідно до якого за результатами перевірки виконавчого провадження 70929373 від 06.02.2023 року постанови старшого держвиконавця ОСОБА_2 від 06.02.2023 року про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження скасовано у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Напроти, зазначено про відсутність постанови про повернення стягувану виконавчого документу з підстав пропущення стягувачем строку на його пред`явлення.

4.3. На думку суду, аналіз статей 2, 13, 447, 451 ЦПК України дозволяє дійти висновку про те, що в порядку контролю за виконанням судових рішень суд може визнати лише конкретну бездіяльність виконавця неправомірною, тобто ту бездіяльність, яка стосується невчинення конкретної виконавчої дії в рамках виконавчого провадження. Також, суд може зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) в конкретний та ефективний спосіб, тобто шляхом зобов`язання вчинити певну дію, розглянути певне клопотання тощо.

4.4. Суд вважає, що приватний виконавець Микитин О.С., не враховуючи постанову начальника Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області Попок В.В. від 22.03.2023 року про результати перевірки виконавчого провадження № 70929373, якою скасовані постанови державного виконавця у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, і яка наявна в матеріалах виконавчого провадження, відкривши виконавче провадження № 72849682 від 22.09.2023 року, порушила вимоги ЗУ «Про виконавче провадження» щодо пропущення стягувачем 3-річного строку пред`явлення до виконання виконавчого документу, у зв`язку з чим підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними з моменту їх вчинення дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни з винесення постанов у виконавчому провадженні № 72849682 від 22.09.2023 року:

- про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового наказу Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/987/18, виданого 29.12.2018 року;

- про стягнення з боржника основної винагороди;

- про розмір мінімальних витрат;

- про арешт коштів боржника,

А також в частині визнання неправомірними з моменту їх винесення та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни у виконавчому провадженні № 72849682 від 22.09.2023 року:

- про відкриття виконавчого провадження щодо виконання судового наказу Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/987/18, виданого 29.12.2018 року;

- про стягнення з боржника основної винагороди;

- про розмір мінімальних витрат;

- про арешт коштів боржника,

та повернення ОСОБА_1 стягнуті з його банківських рахунків кошти внаслідок здійснення виконавчого провадження № 72849682 від 22.09.2023 року.

4.5. В той же час суд звертає увагу на те, що вимоги скаржника ОСОБА_1 щодо визнання з моменту вчинення неправомірними, скасування заходів примусового виконання та інші дії, що спричинили стягнення коштів з банківських рахунків коштів не визначені згідно ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження», і в судовому засіданні скаржник не зміг визначити коло заходів примусового виконання та інших дій, які підлягають визнанню неправомірними та підлягають скасуванню, а тому ця вимога не підлягає задоволенню.

4.6. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України "Про виконавче провадження"). Крім цього, серед обов`язків виконавця також закріплено здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виплати стягнутих грошових сум визначено статтею 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною шостою вищезазначеної статті передбачено, що стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, державний виконавець зобов`язаний у разі встановлення надлишково сплачених коштів на виконання рішення суду, повернути їх боржнику у межах відкритого виконавчого провадження.

За таких обставин, спірні питання щодо правильності порядку нарахування та зарахування коштів з метою примусового виконання судового рішення, в тому числі і розмір вказаних сум, не є спором про право боржника з державним виконавцем, оскільки стосується лише процедури правильності виконання судового рішення та відповідно підстав для його завершення.

За вказаних обставин, вказані спірні питання підлягають розгляду у порядку виконання судового рішення, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу виконавчої служби, а не шляхом звернення до суду з окремою позовною заявою учасника виконавчого провадження.

Даний висновок закріплений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 487/268/17 (провадження № 61-938ск20). Суд вважає, що зобов`язання приватного виконаяем ОСОБА_3 повернути боржнику ОСОБА_1 стягнуті з його банківських рахунків кошти в рамках виконавчого провадження №72849682 буде розумним відновленням прав скаржника.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 452 ЦПК України, суд не знаходить у цій справі документально підтверджених судових витрат, які підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 58, 59 Конституції України, ст.ст. 258, 259, 353-355, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни, скасування постанов, заходів примусового виконання та повернення грошей задовольнити повністю.

Визнати неправомірними з моменту їх вчинення дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни з винесення постанов у виконавчому провадженні № 72849682, а саме:

- про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2023 року щодо виконання судового наказу Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/987/18, виданого 29.12.2018 року;

- про стягнення з боржника основної винагороди від 22.09.2023 року;

- про розмір мінімальних витрат від 22.09.2023 року;

- про арешт коштів боржника від 22.09.2023 року.

Визнати неправомірними з моменту їх винесення та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни у виконавчому провадженні № 72849682:

- про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2023 року щодо виконання судового наказу Вишгородського районного суду Київської області у справі № 363/987/18, виданого 29.12.2018 року;

- про стягнення з боржника основної винагороди від 22.09.2023 року;

- про розмір мінімальних витрат від 22.09.2023 року;

- про арешт коштів боржника від 22.09.2023 року.

Зобов`язати приватного виконавця Микитин Оксану Степанівну повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АТ «Універсал банк», МФО 322001, IBAN НОМЕР_2 ) стягнуті з його банківських рахунків суму коштів, стягненних внаслідок виконавчого провадження № 72849682 від 22.09.2023 року.

В задоволенні інших вимог відмовити за необгрунтованістю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя ТВ. Шубочкіна