ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/17662/23

Провадження № 22-ц/4820/2237/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2023 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст первісних позовних вимог

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна.

ОСОБА_2 зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2021 року вона є власницею частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 39,3 кв.м, житловою площею 20,7 кв.м (далі квартира). Інші частки квартири належать ОСОБА_3 як спадкоємиці ОСОБА_4 за заповітом. Між сторонами виникають суперечки з приводу володіння та користування квартирою, а позивачка не має доступу до неї, внаслідок чого вона змушена вимагати поділу квартири у натурі. Оскільки квартира є неподільною річчю, а спільне володіння і користування нею неможливе, то позивачка має право на одержання від ОСОБА_3 грошової компенсації вартості її частки у майні в розмірі 474 301 грн 15 коп.

За таких обставин ОСОБА_2 просила суд поділити майно, що знаходиться у спільній частковій власності, шляхом припинення її права власності на частки квартири та стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової компенсації вартості цієї частки у розмірі 474 301 грн 15 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2023 року в позові відмовлено.

Суд керувався тим, що ОСОБА_2 набула в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 право власності на частки квартири. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на іншу частки квартири не видано. ОСОБА_5 (брат померлого) та ОСОБА_3 (особа, визначена у заповіті) подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Оскільки ОСОБА_3 не є співвласницею квартири, а ОСОБА_5 не був залучений до участі у справі як співвідповідач, то позов не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що після смерті ОСОБА_4 сторони набули право власності на квартиру в рівних частках кожна в день відкриття спадщини. ОСОБА_3 успадкувала частину квартири як спадкоємиця за заповітом, а ОСОБА_2 як спадкоємиця за законом, яка має право на обов`язкову частку у спадщині. ОСОБА_5 не є спадкоємцем, який набув право на спадщину після смерті брата ОСОБА_4 , у зв`язку з чим він не має відповідати за пред`явленим позовом. Оскільки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не досягли згоди щодо поділу спадкового майна, то можливе присудження з останньої на користь позивачки грошової компенсації вартості її частки. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про безпідставність позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не застосував норми статей 1220, 1223, 1258, 1262, 1268, 1296 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), які підлягали застосуванню, неправильно витлумачив положення статті 364 ЦК України та не дотримався приписів статей 13, 48, 81 ЦПК України.

У зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 є дочкою, а ОСОБА_5 рідним братом ОСОБА_4 .

На підставі договору купівлі-продажу від 6 квітня 1995 року, посвідченого Хмельницьким обласним нотаріальним архівом (зареєстровано в реєстрі за №2085), ОСОБА_4 належала на праві власності квартира.

17 березня 2005 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Другою Хмельницькою державною нотаріальною конторою (зареєстровано в реєстрі за №1-262), яким усе своє майно заповів ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Оскільки на час смерті ОСОБА_4 його дочка ОСОБА_2 була малолітньою особою, то вона визнана такою, що прийняла спадщину після смерті батька.

25 серпня 2005 року ОСОБА_5 , а 15 вересня 2005 року ОСОБА_3 подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

13 жовтня 2021 року Друга Хмельницька державна нотаріальна контора видала ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за №1-389), згідно якого остання успадкувала після смерті батька ОСОБА_4 частки квартири (обов`язкову частку). Тоді ж Друга Хмельницька державна нотаріальна контора зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на частки квартири (номер запису про право власності 44464663).

ОСОБА_3 не зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки квартири.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо права власності на квартиру

Статями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В силу частини першої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Як передбачено частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частиною другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Із положень частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) слідує, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Ці права та обов`язки мають належати спадкодавцеві на момент його смерті. Саме тоді відкривається спадщина.

Спадкоємці набувають право на спадщину лише за умови, що вони віднесені законом до спадкоємців померлої особи (за законом або за заповітом) та прийняли спадщину в установленому порядку. За наявності заповіту право на спадкування виникає в осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, у тому числі в малолітніх дітей спадкодавця.

Для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк, перебіг якого починається з дня смерті спадкодавця. У цей строк спадкоємець, який не проживав із спадкодавцем, вправі подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину в установленому порядку, вправі одержати свідоцтво про право на спадщину. Кожний із спадкоємців одержує свідоцтво про право на належну йому частку у спадщині. Спадщина належить спадкодавцеві з дня смерті спадкодавця, тобто з часу її відкриття.

Отже, спадкоємець, який прийняв спадщину, є власником спадкового майна (його частини) з моменту відкриття спадщини (див. постанови Верховного Суду України від 14 травня 2014 року у справі №6-42цс14 і від 8 квітня 2015 року у справі №6-33цс15).

Зібрані докази вказують на те, що квартира належала на праві власності ОСОБА_4 та увійшла до складу його спадщини.

ОСОБА_3 як спадкоємиця за заповітом, а ОСОБА_2 як спадкоємиця за законом, яка має право на обов`язкову частку, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановленому порядку.

Отже, з часу відкриття спадщини (день смерті ОСОБА_4 ) сторони набули право власності на частки квартири кожна.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не є співвласницею квартири, не відповідає закону та є помилковим.

б) щодо належного відповідача у справі

Частиною першою статті 2 ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Відповідно частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

В силу частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що суб`єктами цивільних відносин можуть бути як фізичні, так і юридичні особи.

Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі.

Якщо позивач не заявляє вимоги до усіх належних відповідачів, які мають безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами, то суд відмовляє у задоволенні позову.

Право на спадщину переходить до спадкоємців за законом, які прийняли спадщину, лише у разі відсутності спадкоємців за заповітом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли спадкоємиця за заповітом, ОСОБА_3 , і спадкоємиця за законом (обов`язкова частка), ОСОБА_2 . Указані особи набули право на цю спадщину в рівних частках.

Водночас ОСОБА_5 , як спадкоємець другої черги за законом, не набув права на спадщину після смерті брата ОСОБА_4 .

Враховуючи предмет і підстави заявленого позову, ОСОБА_5 не має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами, внаслідок чого він не повинен брати участь у справі як співвідповідач.

Суд першої інстанції помилково керувався тим, що незалучення ОСОБА_5 до участі у справі як співвідповідача є підставою для відмови в позові ОСОБА_2

в) щодо поділу квартири

Статтею 179 ЦК України встановлено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За змістом статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

В силу частини першої статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Як передбачено частиною першою статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

В силу статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Із положень статті 1278 ЦК України слідує, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що об`єктами цивільних прав є речі, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей відносяться земельні ділянки, будинки, споруди як житлового, так і виробничого призначення, а також інші об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Квартира як ізольований об`єкт нерухомого майна призначена для постійного проживання фізичних осіб.

Право спільної часткової власності виникає на майно, що належить одночасно кільком особам, із визначенням часток кожного із співвласників.

Кожний із співвласників має право на виділ своєї частки із спільного майна в натурі. Водночас це право може бути обмежено прямою вказівкою закону чи неможливістю виділу, якщо річ є неподільною. У такому разі співвласник, який має намір виділити свою частку, вправі одержати від інших співвласників грошову компенсацію вартості цієї частки.

Для реалізації права співвласника майна, у тому числі квартири, на отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості належної йому частки та, відповідно припинення його права на цю частку, необхідно встановити неможливість виділу в натурі частки із спільного майна, тобто неможливість поділу майна без втрати її цільового призначення (див. постанову Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі №6-2925 із урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 8 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тягне за собою відмову в позові.

У справі відсутні будь-які докази щодо неможливості виділу в натурі належної ОСОБА_2 частки із квартири, тобто поділу квартири між сторонами в рівних частках без втрати її цільового призначення.

Отже, позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з тих підстав, що він є необґрунтованим.

Суд першої інстанції помилково відмовив у позові ОСОБА_2 через ненабуття ОСОБА_3 права власності на квартиру та незалучення ОСОБА_5 до участі у справі як співвідповідача.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Під час розгляду справи суд першої інстанції не дотримався норм матеріального та процесуального права, хоча зробив правильні висновки по суті вирішення спору.

В позові ОСОБА_2 слід відмовити за недоведеністю вимог.

У зв`язку з цим, мотивувальну частину рішення суду слід змінити.

Щодо судових витрат

Оскільки в позові ОСОБА_2 відмовлено, то в силу статті 141 ЦПК України понесені нею судові витрати у справі не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2023 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Карплюк О.І.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 2