Справа № 727/7618/23
Провадження № 2-др/727/88/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

14 грудня 2023 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі :

головуючої судді М.Є.Бойко,

за участю секретаря В.В. Васківчук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Чернівці, заяву представника відповідача адвоката Логінової М.Д. про ухвалення додаткового рішення по справі №727/7618/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовлено повністю.

Під час розгляду зазначеної справи, до закінчення судових дебатів представник відповідача адвокат Логінова М.Д. заявила, що докази на підтвердження витрат, понесених відповідачем у зв`язку із розглядом справи №727/7618/23, будуть надані до суду в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

20.11.2023 року адвокат Логінова М.Д. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по вищезазначеній справі про компенсацію витрат відповідачу ОСОБА_2 на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень .

20.11.2023 року представник позивачки адвокат Решетов В.В. подав до суду заяву про повернення без розгляду заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у зв`язку із незазначенням представником відповідача відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.

29.11.2023 року представник позивачки адвокат Решетов В.В. також подав до суду клопотання про звільнення позивачки від сплати витрат відповідача на професійну правничу допомогу та про зменшення їх розміру, в обґрунтування якого зазначив, що дохід ОСОБА_1 складається виключно з соціальних виплат, вона самостійно виховує та утримує трьох неповнолітніх дітей, є інвалідом третьої групи, а тому покладення на неї додаткових фінансових зобов`язань є надзвичайно обтяжливим. Крім того вважає, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу є завищеним та неспівмірним з наданими адвокатом послугами, трудовим та часовим затратам останньої, а тому просить зменшити їх розмір до 2000 гривень.

У судове засідання 14 грудня 2023 року учасники судового розгляду не з`явились, подавши письмові заяви про його проведення в їх відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалось.

Дослідивши матеріали заяви та доданих до неї матеріалів, суд дійшов до таких висновків.

Згідно п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 2 названої норми заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Дана норма кореспондується із приписами ч.8 ст.141 ЦПК України, яка визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст рішення суду складений 17 листопада 2023 року, заяву про ухвалення додаткового рішення по справі сформовано в системі «Електронний суд», що спростовує протилежні доводи представника позивачки, та разом із копіями додатку №1 до договору про надання (правової) правничої допомоги, акту виконаних робіт, квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 13.12.2023 року про сплату відповідачем адвокату коштів подано до суду та зареєстровано 20.11.2023 року, тобто в межах п`ятиденного строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України .

Отже, представником відповідача дотримані всі процесуальні умови щодо можливості розгляду його заяви по суті.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Із зазначеного вище акту про надані послуги вбачається, що адвокатом Логіновою М.Д. витрачено 6,5 годин на ознайомлення з матеріалами справи, аналіз та збір доказів, зустріч зі свідком для підготовки письмових пояснень, підготовку відзиву, клопотань та їх направлення суду, ознайомлення із відповіддю на відзив, а також на участь в судовому засіданні 09.11.2023 року 1 год.34 хв.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторони.

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Також , у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що сторона позивача скористалася наданим правом на заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, суд при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи, як то її складність, ціну позову та значення справи для сторін, участь представника відповідача в одному судовому засіданні, час, об`єктивно необхідний для підготовки відзиву, інших процесуальних документів, поданих до суду, аналіз та збр доказів, те, що свідки у даній справі судом не допитувались, оскільки відповідне клопотання адвокатом відповідача не було нею підтримано в ході розгляду справи, та, зважаючи на те , що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, а також на стан здоров`я позивачки та її скрутне матеріальне становище, дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви адвокатаЛогінової М.Д. та стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу ,понесених під час розгляду справи в суді, у розмірі 5 000 грн

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Вимоги заяви адвоката Логінової М.Д. про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом у суді справи №727/7618/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В решті вимог заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М. Є. Бойко