н/п 2/490/524/2023 Справа № 490/8725/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О. А. при секретарі Позднякову Є.В., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лекс Тулс» про стягнення невідпрацьованого гонорару,-

встановив:

01.11.2021 рокупозивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 5 000 невідпрацьованого гонорару за Договром надання юридичних послуг від 13.08.2021 року та судові витрати.-

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 13.08.2021 р. між позивачем та відповідачем в особі директора Герасімова С.О. укладено договір про надання юридичних послуг, за яким виконавець приймає до виконання доручення замовника про надання юридичних послуг як потрепілому у кримінальному провадженні , при цьому варість послуг становить 12 000 грн, позивач мав оплатити послуги, при цьому він вніс попередню оплату в той же день 5000 грн, та виплатити 7000 грн в понеділок 16.08.2021 року.

Відповідно до п.1.2 Договору виконавець повинен здійснити правовий аналіз, ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та прийняти у часть у судовому розгляді справи.

За вихідні дні його стан здоров`я різко погрішився, постало питання необхідності коштів на лікування, крім того вони з дружиною зрозуміли, що представництво інтересів потерпілого у такій незначній справі за 12 000 грн це дуже дорого.

В понеділок 16.08.2021 року вні прийшов до офісу відповдіача та написав письмову заяву про розірвання договру надання юридичних послуг у зв`язку з відсутністю коштів та просив повернути йому суми невідпрацьованого гонорару у 5 000 грн.

У поверненні коштів йому та його дружині неодноразово було відмовлено у грубій формі. Ткож повідомлено, що договір розірвано. Більш того, вже у вересні 2021 року працівник відповдіача викликав його у офіс і замість поверненян коштів вимагав підпсиати акт наданих послуг на 5 000 грн, про що він відмовився.

Проте за два вихідні дні ніякої роботи адвокатами відповдіача проведено не було.

За такого , такі дії відповідача суперечать вимогам ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та умовам самого договору.

Представником відповідача адвокатом Капець М.А, надано письмові заперечення на позов, в яких заперечують проти доводів позову в повному обсязі.

Так, відсутність у позивача коштів не може бути підставою для невиконання ним свого обов`язку з оплати укладеного договору надання юридичних послуг. Вимоги про повернення невідпрацьованого гонорару є взагалі безпідставними та суперечать ст. 29 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" .На виконання умов договору відповідними працівниками ТОВ "ЛЕКС ТУЛС" було здійснено правовий аналіз справи .Зокрема було опрацьовано судову практику по аналогічних справах, а саме по нанесенню легких тілесних ушкоджень. Було проаналізовано принесені позивачем документи та роз`яснено , які ще документи потрібно принести. Тобто відповідачем вже було розроблено попередню позицію по справі , а саме стосовно предстаництва позивача як потерпілого по кримінальній справі. Йому буоо надано необхідні юридичні консультації. За такого, доводи позивача про те, що гонорару не було відпрацьовано є безпідставними.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

Ухвалою суду від 26.11.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання .

Ухвалою суду від 06.10.2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явивися, надав суду письмові пояснення, в яких позов заперечив , просив відмовити у його задоволенні. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що відсутні перешкоди для ухвалення рішення суду без участі сторін, оскільки сторони подали суду заяви по суті справи, подача яких передбачена ст.ст. 178, 179, 180 ЦПК України, отже позиція сторін суду зрозуміла та їй буде дана належна оцінка при ухваленні рішення.

Крім того, представником відповідача не зазначено жодної вагомої підстави для проведення судового засідання за особистої участі представників сторін, при тому ,що преставники відповідача не були позбавлені можливості заявляти будь-які клопотання та подавати заяви з процесуальних питань через систему «Електронний суд», проте заявляли клопотання лише про відкладення судових засідань на кожне призначене судом засідання.

Також при прийнятті такого рішення судом враховано і те, таке буде в повній мірі відповідати завданням цивільного судочинства, серед яких є, окрім вимог щодо справедливого та неупередженого розгляду справ, також і вимога щодо своєчасного розгляду цивільної справи (ч.1 ст. 2 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, позов надійшов в провадження суду в листопаді 2021р., отже строки розгляду справи вже становлять більше півтора року.

За вищезазначеного, судом зроблено висновок, що у справі наявні усі необхідні докази для ухвалення рішення суду в межах предмету позовних вимог (положення ч.1 ст. 77 ЦПК України) та з урахуванням положень ст.ст. 77, 80, 89 ЦПК України .

Суд, вивчивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000598 від 30.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - ОСОБА_1 визнано потерпілим у кримінальному провадженні.

13 серпня 2021 року між ОСОБА_1 , як замовником, та ТОВ "ЛЕКС ТУЛС" в особі директора Герасімова С.О., як виконавцем, було укладено договір про надання юридичних послуг.

Предметом договору є надання юридичних послуг за дорученням замвоника: правовий аналіз, ознайомлення з матеріалами справи, судовий розгляд справи. Виконавець приступає до виконання робіт після отримання попередньо внесеної суми, зазначеної в п.3.2 Договору.

Згідно п.2.1.3 з моменту підписання цього договору сторонами виконавець зобов`язується ознайомитися з наданими замовником документами, провести підбір необхідних нормативних актів на протязі 5 робочих днів з моменту надання замовником необхідних даних та документів.

За п.2.2.7 замовник зобов`язується прийняти у виконавця надані послуги та підписати акт виконаних робіт при його пред`явленні. При небажанні замовника підписати Акт виконаних робіт , послуга вважаєтьяс виконаною.

Згідно п. 2.3 Договору виконавець має право відмовитися від виконання зобов`язань по договру в односторонньому поорядку без попереднього повідомлення замовника у випадку невиконання замовником зобов`язань по оплаті юридичних послуг, зазнгачених в п.1.2 цього Договру , в зазначеному в п. 3.2 договору строки.

За Розділом 3 Договру - вартість надання юридичних послуг становить 12 000 грн, попередня оплатат в розмірі 5000 грн та замвоник виплачує 7 000 грн 16.08.2021 року.

За п. 4.2 цей договір може бути розірваний як замвоником, так і виконавцем у випадку, передбаченому цим договром та діючим законодавством України.

За п. 4.3 договору - факт надання послуг та термін дії цього Договору закінчується підписанням Акту про надання юридичних послуг, що являється невід`ємною частиною цтого Договру.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 13.08.2021 року прийнято ТОВ "ЛЕКС ТУЛС" від ОСОБА_1 за надання юридичних послуг 5 000 грн.

16.08.2021 року відповідчаем прийнято від ОСОБА_1 заяву про розірвання договру - в зв`язку з енможливістю внести кошти.

26.08.2021 року директором відповідача ОСОБА_3 прийнято заяву ОСОБА_1 , про повернення невідпрацьованого гонорару за вказаним договром.

Також позивачем надано копію Акту наданих послуг до Договру надання юридичних послуг від 13.08.21 року - без дати та без підпису не тільки ОСОБА_1 , але і без підпису виконавця ТОВ "ЛЕКС ТУЛС" в особі директора Герасімова С.О.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Таким чином, Законом передбачено можливість припинення дії договору про надання правової допомоги на вимогу однієї із сторін договору.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно із статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до статті 903 ЦК України у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

За змістом статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 та у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 910/6381/18.

Як вбачається зі змісту позовнихв имог та змісту письмових пояснень відповідача - сторони не заперечують, що договір про надання юридичних послуг був розірваний за вимогою замовника, про що виконавець не заперечував.

Реалізація однією із сторін договору на припинення договору в односторонньому порядку здійснюється шляхом повідомлення іншої сторони про прийняття відповідного рішення в позасудовому порядку. Подання позиваченм заяви про розірвання договору свідчить про те, що він фактично відмовився від даного зобов`язання і, відповідно до положень ч. 3 ст. 651 ЦК України, зазначений договір вже є розірваним, а зобов`язання сторін за ним - припиненими.

Позовом є вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову.

У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia». Активна роль суду проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі й застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пред`являючи позов про повернення коштів , позивач посилався на положення статей 21,30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"

Принцип «jura novit curia» застосовується у випадку, коли позивач обґрунтовує свій позов саме такими обставинами, проте помилково посилається на певні норми права. Але застосування судом цього принципу не є безмежним. Отже, принцип «jura novit curia», з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З другого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції й надання доказів в умовах нової кваліфікації судом правовідносин (рішення Європейського суду з прав людини від 14 січня 2021 року у справі «Гусєв проти України» (скарга № 25531/12)).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

В пункті 3 частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Так, правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон).

Згідно зі статтею 1 Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Згідно зі статтею 30 Закону, статтею 28 Правил адвокатської етики гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Умови договорів щодо сплати гонорару є результатом домовленості сторін, а відтак, є обов`язковим для сторін відповідно до ст. ст. 627, 628 ЦК України.

Судом встановлено, що 13 серпня 2021 року, тобто в п`ятницю, позивач сплатив відповідачеві 5 000 грн за надання юридичних послуг - згідно п.3.2 вказаного договру таке є попередньою оплатою за надання юридичних послуг, заначених у п. 1.2 цього Договору, решта 7 000 грн замовник мав сплатити 16.08.2021 року, тобто в понеділок.

Згідно п.1.2 договору - характер та види юридичних послуг становили - правовий аналіз, ознайомлення з матеріалами справи та судовий розгляд справи.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц (провадження № 61-14507св18) колегія суддів дійшла висновку, що правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За твердженням позивача, з моменту укладення Договору ним, як замовником за Договором, не було надано жодних завдань відповідачу, а тому, відповідно, їй за договором не було надано жодної правової допомоги. Будь-яких доказів в спростування наведеного відповідачем суду не надано та матеріали справи таких доказів не містять.

Також, із змісту положень Договору вбачається, що виконавець за договором, яким є відповідач, зобов`язується надавати замовнику ОСОБА_1 , юридичні послуги за його дорученням після надання необхідних документів, надання усних консультацій цей догворі не передбачає взагалі.

Статтею 35 Правил адвокатської етики передбачено, що при розірванні договору (незалежно від причин) адвокат зобов`язаний: повернути клієнту отримані від нього документи, а також документи, видані адвокату для клієнта іншими особами в ході виконання доручення; поінформувати клієнта щодо здійсненої адвокатом роботи (наданих послуг) і передати клієнту копії процесуальних документів, наявних у адвоката.

Так, п. п.2.1.2 договору передбачено , що виконавець зобов`язаний ознайомитися з наданими замовником документами та провести підбір норамтивно-правових актів на протязі 5 робочих днів з надання таких документів.

Доказів отримання від замовника документів по справі - відповідчаем суду не надано, на таке він не посилався, доказів повернення замовнику документів по справі відпвідачем суду не надано.

Матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів отримання відповідачем від позивача матеріалів та документів.

Отже, виконання такої послуги як ознайомлення з матеріалами справи, як і їх правовий аналіз, що передбачено п.1.2 договру - відповідачем не доведено.

Разом з цим, відповідачем не надано доказів того, що під час дії Договору про надання юридичних послуг від 3.08.2021 до 16.08.2021 року ( тобто два вихідні дні та неповний один робочий день) позивачем як замовником, надавалися Товариству як виконавцю, будь-які доручення про надання юридичних послуг з будь-яких питань, зокрема у рамках цивільного, кримінального та адміністративного проваджень, у тому числі у кримінальному провадженні- адже даних про те, по якій справі будуть надаватися юридичні послуги договір не містить взагалі.

Як зазначено у п. 4.3 договору - факт надання послуг та термін дії цього Договору закінчується підписанням Акту про надання юридичних послуг, що являється невід`ємною частиною цього Договору.

Такого Акту відповідачем надано суду не було.

При цьому суд не приймає до уваги положення п.п.2.2.7 договору - що при небажанні замовника підписання Акта виконаних робіт послуга вважається виконаною - адже такий Акт відповідчаем взагалі не був складений та підписаний з боку виконавця.

Зважаючи на те, що 16.08.2021 року позивачем було вручено працівнику відповідача письмову заяву про розірвання Договору в односторонньому порядку, відповідно до положень п. 4.2 цього Договору , то даний Договір вважається розірваним з 16.08.2021 року, оскільки такий порядок розірвання договору в односторонньому порядку визначений саме п4.2 цього Договору, і тому відповідно до ч.2 ст. 653 ЦПК України зобов`язання сторін за цим Договором припинилися з 16.08.2021 року, а отже відпала правова підстава володіння відповідачем грошовими коштами у вигляді попередньої оплати в сумі 5000,00 грн., які належать позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до даних спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 757/16163/17-ц, постанові від 15.02.2019 року у справі № 910/21154/17.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 5000,00 грн.

Будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідачем суду не надано, не обґрунтовано жодними доказами наявності фактично наданих юридичних послуг за наведеним договором.

Частина 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що договір про надання правової допомоги може вчинятися усно, зокрема у випадку надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди).

При цьому, діюче законодавство не встановлює форми журналу, який на виконання ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має вестись адвокатом у разі надання ним усних консультацій.

В свою чергу, матеріали справи не містять копії журналів «усних консультацій, роз`яснень з правових питань» , які велись відповідачем на виконання положень ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Враховуючи вищевикладене слід стягнути ТОВ "ЛЕКС ТУЛС" на користь ОСОБА_1 5000 гривень сплачених коштів за договором про надання юридичних послуг від 13.08.2021 року в якості попередньої оплати .

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по справі по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12-16, 19, 76-82, 141, 259, 263- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Лекс Тулс» про стягнення невідпрацьованого гонорару - задовольнити .

Стягнути з ТОВ «Лекс Тулс», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) та витрати по справі за сплати судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 20.06.2023 р.

Суддя Гуденко О.А.