БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» листопада 2023 року м. Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Бас Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

відповідач Київська міська рада,

відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області,

представник відповідача Київської міської ради Домбровська Вікторія Олександрівна,

представник відповідача Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Андруша Оксана Миколаївна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина та матір позивачів ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, зокрема, на вищевказаний житловий будинок. Однак, у зв`язку з довготривалою хворобою ОСОБА_3 не встигла отримати правовстановлюючий документ на своє ім`я. Померла спадкодавець ОСОБА_3 за життя заповіту не склала. У визначений законом строк для прийняття спадщини позивачі як спадкоємці за законом першої черги звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно їм відмовлено з огляду на відсутність правовстановлюючого документу, виданого на ім`я померлої ОСОБА_3 . З підстав визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом позивачі змушені звернутися до суду.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

22 серпня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Київської міської ради.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року витребувано у Чотирнадцятій київській державній нотаріальній конторі спадкову справу до майна померлої ОСОБА_3

20 лютого 2022 року на виконання вимог ухвали суду від 23 серпня 2022 року до суду надійшла спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року дану справу передано за територіальною підсудністю до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня

2023 року дану справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23 серпня 2023 року залучено до участі у справі співвідповідача Великодимерську селищну раду Броварського району Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня

2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, 23 серпня 2023 року від них надійшли заяви про розгляд даної справи без їх участі.

Відповідач Київська міська рада свого представника в судове засідання не направила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області у судове засідання представника не направила, 19 вересня 2023 року від представника ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

20 жовтня 2000 року ОСОБА_3 видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, згідно з яким остання є власником земельної ділянки, площею 0,181 га, яка розташована на території села Гайове (колишня назва села Фрунзівка) вулиця Коцюбинського. Землю передано для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку і господарських будівель.

Згідно з копії технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_2 , виготовленого станом на 30 листопада 2009 року, загальна площа житлового будинку, зведеного у 2003 році, становить 167,9 кв.м, житлова площа 50,6 кв.м. До будинку належать такі господарські будівлі та споруди: гараж -літня кухня літера «Б»; огорожа літера «N». Рік побудови будинку 2007.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 02 листопада 2012 року № 55 за ОСОБА_3 оформлено право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до рішення Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 21 листопада 2015 року № 7 село Фрунзівка перейменовано в село Гайове Броварського району Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 14 січня 2013 року відділом реєстрації смерті у місті Києві.

Факт родинних відносин між померлою ОСОБА_3 та позивачами у справі підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб.

З копії спадкової справи № 02-14 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що спадкову справу заведено державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори 01 лютого 2013 року.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01 лютого

2013 року № 33172685 внесено запис про реєстрацію спадкової справи № 54118915, в якій зазначено спадкодавцем ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі ОСОБА_1 й ОСОБА_2 у встановлений законом термін 01 лютого 2013 року звернулися до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 .

Зі змісту листа завідувача Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. від 01 лютого 2013 року № 254/02-14 вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 , з огляду на відсутність у них правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області від 07 травня 2014 року № 245 змінено нумерацію житлового будинку в АДРЕСА_3 , який належав ОСОБА_5 , з номера 20 на номер 18.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною першою статті 1222 ЦК України.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статті 1261-1265 ЦК України визначають коло осіб, що входять до першої, другої, третьої, четвертої та п`ятої черг спадкоємців за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з положеннями статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Оцінюючи вищевикладені обставини та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у частині до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом в рівних частинах до майна померлої ОСОБА_3 , яка на законних підставах володіла житловим будинком АДРЕСА_1 . Відсутність у померлої правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, на думку суду, не позбавляє позивачів можливості визнання за ними права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Щодо вимог позивачів до Київської міської ради, то у їх задоволенні слід відмовити з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні.

Згідно із приписами статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Неналежна сторона у цивільному процесі це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові.

Належними сторонами у справі є особи, між якими виник спір, який є предметом розгляду та вирішення судом, і які є суб`єктами спірних матеріальних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що спірне майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, позивачі зазначили відповідачем Київську міську раду, однак на час розгляду справи остання не є належним органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39).

Керуючись статтями 259, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування відмовити.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину житлового будинку «А-1», загальною площею 167,9 кв.м, житловою площею 50,6 кв.м ; - гараж літня кухня літ. «Б», - огорожа літ. «N» за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частину житлового будинку «А-1» (розмір загальної площі 167,9 кв.м; розмір житлової площі 50,6 кв.м); - гараж літня кухня літ. «Б», - огорожа літ. «N» за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин