КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 8869 від 12 березня 2021 року, у виконавчому провадженні № 68115589, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. 17 січня 2022 року.

На обґрунтування заяви зазначив, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, який він має намір оскаржити в судовому порядку та яким з нього на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 583,67 грн. 17 січня 2022 року виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші на доходи боржника, тому щомісячне відрахування 20 % його заробітку для погашення суми боргу під час розгляду його позову в суді може істотно ускладнити ефективність захисту його порушених прав та інтересів. У разі задоволення позовних вимог виконавчий документ буде визнано таким, що не підлягає виконанню, а запропонований захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з його доходів та усуне перешкоди у користуванні майном.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що із наданих заявником документів не вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог чи ефективний судовий захист. Позов має немайновий характер, заявник не оспорює факт укладання кредитного договору та отримання грошових коштів на підставі цього договору, а перевірка законності вчинення виконавчого напису може бути здійснена лише під час розгляду справи по суті шляхом дослідження документів, на підставі яких він був вчинений нотаріусом. У заяві про забезпечення позову заявник не зазначив свої пропозиції щодо зустрічного забезпечення, за рахунок якого можливо було б відшкодувати стягувачеві збитки, спричинені забезпеченням позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявник звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заяви про забезпечення позову задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав можливості для усунення деяких недоліків заяви про забезпечення позову та залишив поза увагою, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що належні заявнику грошові кошти можуть бути відчужені, що істотно ускладнить виконання можливого рішення суду та ефективний захист або поновлення прав та інтересів, за захистом яких заявник має намір звернутися до суду. Суд не врахував, що спір стосується саме правомірності виконавчого документа, на підставі якого застосовано звернення стягнення на доходи боржника.

Відзиви учасників справи на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Учасники справи (провадження) та/або їх представники в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомили, тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, пошкодити, знищити чи знецінити його.

Встановлено, що у справі, яка переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 має намір пред`явити до суду позов про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. від 12 березня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 8869, яким із заявника на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» запропоновано стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 31 583,67 грн, яка примусово вже стягується в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2021 року вказаним приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди, а 17 січня 2022 року - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші на доходи боржника.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки вказаний захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з його доходів з метою погашення боргу у межах відкритого виконавчого провадження № НОМЕР_2 та усуне перешкоди у користуванні його майном.

Враховуючи наведені обставини та вимоги законодавства, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у застосуванні такого виду забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який заявник як боржник має намір оскаржити в судовому порядку, з підстав необґрунтованості поданої заяви про забезпечення позову та недоведеності того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або не забезпечить ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічний висновок викладено у постанові у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 29 жовтня 2020 року у подібній справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19).

Зважаючи на те, що 22 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П.відкрито виконавче провадження № 66161056з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 12 березня 2021 рокуприватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.зареєстрованого в реєстрі за № 8869, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором, а заявник має намір оскаржувати такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, то існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до його подання може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі прийняття позову до розгляді і його задоволення), за захистом яких він має намір звернувся до суду.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів вважає, що наявні усі передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який в даному випадку заявник бажає оскаржувати у судовому порядку.

При цьому застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. від 12 березня 2021 рокуза № 8869 є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, а при вирішенні даного питання у розпорядженні суду першої інстанції було достатньо доказів того, що захист прав, свобод та інтересів позивача у зазначеній справі є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Посилання місцевого суду на те, що у заяві про забезпечення позову заявник не зазначив свої пропозиції щодо зустрічного забезпечення, за рахунок якого можливо було б відшкодувати стягувачеві збитки, спричинені забезпеченням позову, є необґрунтованими, оскільки якщо заява про забезпечення позову не відповідає вимогам частини першої статті 151 ЦПК України, а саме не зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, то це є підставою для її повернення заявнику згідно із частиною десятою статті 153 ЦПК України, а не відмовиу вжитті заходів забезпечення позову.

За змістом статті 154 ЦПК України особа, що якої вжито заходів забезпечення позову не позбавлена права подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову. Відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову, не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави. Натомість ненадання зустрічного забезпечення на вимогу суду є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову.

Отже, у даному випадку відсутність пропозиції щодо зустрічного забезпечення не є обов`язковою підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, в іншому випадку це можна розцінювати, як формальний підхід до розгляду заяви.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оскаржувана ухваласуду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, не відповідає матеріалам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що в силу статті 376 ЦПК України є підставою для її скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову у цій справі.

У відповідності до положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат заявника у вигляді сплаченого судового збору в зв`язку з розглядом заяви про забезпечення позову у суді першої інстанції та переглядом постановленої ухвали у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті не розглядається.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 12 березня 2021 рокуприватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за № 8869, щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» ()заборгованості за кредитним договором у розмірі 31 583,67 грн, який перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, виконавче провадження № НОМЕР_2, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та/або настання обставин, передбачених статтею 158 ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2023 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній