Справа № 336/3725/23
провадження № 6/336/150/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Прядко Денис Володимирович, заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

В заяві зазначає, що 16.05.2023 р. безпосередньо у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя ним отримано копію судового наказу у справі № 336/3725/23, яким з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.04.2023 р., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

З травня 2022 р. сторони у справі проживають окремо, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком та надалі буде проживати з ним.

Факт проживання доньки з батьком підтверджується актом про фактичне проживання дитини, який був складений 16.05.2023 р. в присутності свідків.

Також, 17.05.2023 р. Вознесенівською районною службою у справах дітей ЗМР, на підставі заяви ОСОБА_1 були обстежені умови проживання дитини разом з її батьком за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті обстеження умов проживання і бесіди з дитиною, головним спеціалістом відділу по Вознесенівському району служби у справах дітей ЗМР було складено акт, в якому зазначено, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 з березня 2022 р. та ОСОБА_3 висловила бажання проживати з батьком.

ОСОБА_1 виконує усі покладені сімейним законодавством обов`язки, як батька, забезпечує доньку необхідними речами, харчуванням, проводить весь свій вільний час із донькою, бере активну участь у її розвитку, а саме наймає та фінансує її заняття із репетиторами з корейської та англійської мов. Також, донька відвідує кружки малювання.

ОСОБА_1 вважає, що судовий наказ не підлягає виконанню, оскільки виданий судом помилково.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 28.04.2023 р., в той час як в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , провадження у справі відкрито ухвалою від 02.01.2023 р..

Станом на день звернення ОСОБА_2 до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів вже існував судовий спір щодо стягнення аліментів, про що їй було достеменно відомо.

Посилаючись на ст. 432 ЦПК України, ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.05.2023 р. у справі № 336/3725/23, провадження № 2-н/336/809/2023 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 ..

Ухвалою судді від 24.05.2023 р. було відкрито провадження в справі за заявою та призначено її до розгляду на 02.06.2023 р.

Судове засідання 02.06.2023 р. було відкладено за заявою представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Кари Ю.М..

08.06.2023 р. до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2 з приводу обставин, викладених в заяві про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, за змістом яких вона просить відмовити у її задоволенні.

У судове засідання 12.06.2023 р. учасники справи не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги позицію зацікавленої особи, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2023 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжж у справі № 336/3725/23, провадження № 2-н/336/809/2023 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2023 р., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Як слідує з матеріалів справи стягувач ОСОБА_2 орендує квартиру АДРЕСА_2 для проживання у ній разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору оренди від 15.03.2023 р. строком на шість місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

У відповідності до ст. 173 ЦПК суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено судовий спосіб захисту прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Звертаючись до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилається на те, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним та перебуває на його утриманні і у ОСОБА_4 були відсутні підстави для звернення до суду із заявою про стягнення з нього аліментів.

Судом встановлено, що заява про видачу судового наказу подана матір`ю дитини про стягнення аліментів з батька дитини відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 цього Кодексу в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Відтак суд вважає, що немає правових підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання ддитини таким, що не підлягає виконанню, оскільки існує судове рішення, а саме судовий наказ, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст.. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері для утримання дитини, може слугувати підставою для звернення батька до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, відповідно ж не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки судовий наказ було видано у відповідності до норм цивільного процесуального Закону, на підставі заяви, яка відповідала за формою та змістом вимогам статті 163 ЦПК України та відповідала критеріям визначеним в статті 161 ЦПК України в частині вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265, 273, 432, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Прядко Денис Володимирович, заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 16 червня 2023 року.

Суддя О.В. Дмитрюк