Справа № 645/665/18
Провадження № 6/645/208/23
УХВАЛА

Іменем України

18 грудня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенка С.О.

за участю секретаря судового засідання Пастушенко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.06.2018 задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів в межах суми виплат за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заявник ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Тамазликар Л.Й., який діє на підставі ордеру, звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з заявою про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №645/665/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

В обґрунтування клопотання зазначено, що на виконання вищевказаного рішення суду видано відповідний виконавчий лист від 09.08.2018. 18.09.2018 відкрито виконавче провадження ВП № 57210837 Немишлянським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Станом на момент відкриття виконавчого провадження боржник, ОСОБА_2 , працював ДП «Харківський машинобудівний завод «ФЕД», яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 132.

Стягувач та Боржник досягнули домовленості щодо сплати аліментів у добровільному порядку.

Стягувач звернулася до Немишлянського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 14.07.2021, у якій просила на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» закінчити виконавче провадження та повернути їй виконавчий документ. Постановою державного виконавця від 21.07.2021 виконавчий документ у виконавчому проваджені ВП № 57210837 повернуто стягувачу.

З початком збройної агресії РФ Боржник перестав сплачувати аліменти в добровільному порядку та Сятгувачка вирішили звернутися до державного виконавця з заявою про відкриття виконавчого провадження але через часті переїзди, необхідність пред`явлення певним соціальним службам документів Стягувач виявив, що виконавчий лист № 645/665/18 від 09.08.2018 в неї відсутній - було втрачено нею.

Встановити де саме та коли було втрачено виконавчий лист Стягувачка не може у зв`язку з неодноразовими переїздами у тому числі за кордон.

В силу втрати оригіналу примірна виконавчого листа № 645/665/18 від 09.08.2018 Стягувачем стало неможливим здійснення належного виконання рішення суду.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про відкладення розгляду справи суду не надали.

Суд вважає можливим розглянути заяву за відсутності сторін, оскільки їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа, суд виходить з наступного.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece); рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Імперативними приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до пункту 17.4 частини 1 розділу ХIIІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25 вересня 2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу, у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Згідно діючого законодавства, дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

Як свідчать матеріали цивільної справи, Фрунзенським районним судом м. Харкова 05.06.2018 ухвалено рішення у справі з єдиним унікальним 645/665/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили.

Постановою державного виконавця від 21.07.2021 виконавчий документ у виконавчому проваджені ВП № 57210837 повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначила заявник оригінал виконавчого листа був втрачений у зв`язку з початком бойових дій в наслідок збройної агресії російської федерації та у зв`язку з неодноразовими переїздами, у тому числі за кордон.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

З матеріалів справи судом встановлено, що строк, встановлений для пред`явлення до виконання виконавчого документа виконавчого листа, виданого на виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.06.2018 у справі № 645/665/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, не закінчився.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню, оскільки оригінал виконавчого документу втрачено, рішення не виконано і не втратило своєї законної сили.

Втрата оригіналу виконавчого листа порушує принцип обов`язковості виконання судового рішення та, як наслідок, майнові права стягувача.

Відповідно до частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08 зазначено, що законодавство України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого листа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити і дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 82 ЦПК України, п.п. 17.4 п. 17 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа №645/665/18, виданого на виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.06.2018, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя