ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/489/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Романська К.М.

учасників справи - позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Черничинець С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/10087/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, ухваленого суддею Сливкою Л.М., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_4 з квітня 2009 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 та після його смерті відкрилась спадщина на частки житлового будинку із відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю родинних відносин із померлим.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що з квітня 2009 року фактично спільно проживав із померлим ОСОБА_4 , підтримував його у повсякденному житті. Вони вели спільне господарство, позивач частково оплачував комунальні послуги ОСОБА_4 , забезпечував його продуктами харчування, ліками та здійснював ремонт будинку та надвірних споруд. Поховання ОСОБА_4 позивач здійснював за власні кошти. З цих підстав просив позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Підгороднянська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2023 року, в якій просить його скасувати. Посилається на те, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, не в повній мірі з`ясовані обставини справи, які мають значення для її вирішення та не досліджені та оцінені надані ним докази.

Зазначає, що суд прийняв рішення ґрунтуючись на припущеннях та помилково зазначив підставою відмови у задоволені позову, що ним не надано належних та достатніх доказів того, що він частково оплачував комунальні послуги ОСОБА_4 , забезпечував його продуктами харчування, ліками, обслуговував будинок та надвірні споруди, здійснював їх ремонт, доглядав за присадибною ділянкою, про що зазначав у позовній заяві.

Суд не взяв до уваги накладну № 7 від 11.12.2019, яка видана суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_6 , якою стверджується, що він здійснював поховання ОСОБА_4 та здійснював покупки речей та предметів для поховання на загальну суму 8055,00 грн. Згідно довідки Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 436 від 26.06.2020, він доглядав, допомагав по господарству, допомагав при лікуванні та похоронив ОСОБА_4 за власні кошти.

Також вказує на те, що ним подано копії товарних чеків, рахунку та накладної про придбання лікарських засобів, оплати обстежень ОСОБА_4 , якими стверджується, що він надавав фактичну допомогу та підтримку близькій особі, суд не досліджував дані докази.

Посилається на те, що судом задоволене його клопотання, але безпідставно не допитано свідка ОСОБА_7 , котрого просить допитати в суді апеляційної інстанції.

На момент смерті ОСОБА_4 йому було 22 роки, тому відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. У пенсійному посвідченні ОСОБА_4 зазначена сума отримуваної ним пенсії 1452 грн., інших доходів у нього не було, жодної допомоги від родини він не отримував. Ним надані квитанції проведених ним оплат за обстеження та лікування ОСОБА_4 та дані суми значно перевищують суму пенсії покійного, інших допомог у ОСОБА_4 крім отриманої від ОСОБА_1 не було.

Відзив у визначений судом термін не надійшов.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивач та його представниця адвокатка Черничинець С.П. підтримали апеляційну скаргу в її межах та просили задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники, будучи належно повідомленими про розгляд справи у суді, у судове засідання не з`явилися, що в силу ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Забойки Тернопільського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 17 грудня 2019 року Виконавчим комітетом Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилась спадщина.

ОСОБА_4 на праві власності належали частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.07.2019 (справа № 607/5500/19).

Позивач ОСОБА_8 звертався до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 279/02-31 від 12.06.2020, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю родинних відносин. Крім того, із вказаної постанови нотаріуса вбачається, що інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались.

25 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернувся в усній формі до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С., на що отримав письмову відповідь про те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у встановлений законом строк.

На день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , інших зареєстрованих осіб за вказаною адресою немає, що вбачається із довідки № 437, яка видана Почапинською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 26.06.2020.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий 23 квітня 2014 року Тернопільським РС УДМС України в Тернопільській області, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 21 листопада 1997 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до накладної №7 від 11.12.2019, яка видана суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_9 , позивачем організовано поховання ОСОБА_4 та здійснено покупки речей та предметів для поховання на загальну суму 8055,00 грн.

Згідно довідки Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 436 від 26.06.2020, ОСОБА_1 доглядав, допомагав по господарству, допомагав при лікуванні та похоронив ОСОБА_4 за власні кошти, що підтверджується довідкою за №28 Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 13.01.2020.

Звертаючись до суду з позовом на обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем подано копії товарних чеків, рахунку та накладної про придбання лікарських засобів, на які позивач посилався як на витрати, пов`язані із доглядом за ОСОБА_4 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та належних доказів на доведення факту проживання його однією сім`єю разом з померлим ОСОБА_4 з квітня 2009 року до моменту відкриття спадщини, які б підтверджували обґрунтованість заявленої вимоги.

Колегія суддів погоджується із таким висновками суду.

За положеннями ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: проживання однією сім`єю із спадкодавцем та на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Практика судів у даних правовідносинах є сталою.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду №337-5266/15-ц від 25.01.2018 року.

Звертаючись до суду позовом, позивач стверджував, що проживав з померлим ОСОБА_4 з квітня 2009 року по день смерті, однак судом встановлено, що на день смерті останнього, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , інших зареєстрованих осіб за вказаною адресою не зареєстровано, а позивач відповідно до паспорта громадянина України позивача, зареєстрований за іншою адресою.

Посилання позивача на те, що він з 2009 року надавав померлому матеріальну допомогу та підтримував його у повсякденному житті, частково оплачував комунальні послуги, забезпечував продуктами харчування, ліками, обслуговував будинок та надвірні споруди, суд обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки станом на квітень 2009 року йому виповнилось лише 11 років. Окрім того, такі обставини не підтверджують факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, оскільки у позивача є своя родина - батько та мати, з якими він і проживав однією сім`єю, про що позивач не заперечував, у тому числі і в суді апеляційної інстанції.

Суд обґрунтовано відкинув докази, на які ОСОБА_1 посилався як на підставу позову, зокрема: товарних чеків, рахунку та накладної, оскільки з цих документів неможливо встановити, що саме позивач за власні кошти купував ліки для ОСОБА_4 . Окрім того, такі докази не підтверджують як факту спільного проживання, так і наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. А тому посилання апелянта на товарні чеки, рахунки та накладні, якими він обґрунтовує свої вимоги теж не можуть бути прийняті апеляційним судом.

Стосовно пояснень свідка ОСОБА_10 суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що останній вказував лише на те, що сім`я ОСОБА_1 допомагала померлому, купували речі, допомагали по господарству, супроводжували в лікарню та займались похованням, однак покази такого свідка не підтверджують спільного проживання позивача з ОСОБА_4 однією сім`єю, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин, тобто із пояснень вказаного свідка не вбачається наявності обставин, з якими закон - ст. 1264 ЦК України пов`язує правові підстави для зарахування особи до четвертої черги спадкоємців за законом.

Допитаний на клопотання позивача судом апеляційної інстанції свідок ОСОБА_7 надав аналогічні пояснення свідку ОСОБА_10 , тобто ОСОБА_7 також не навів обставин, які би свідчили про факт спільного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_4 , ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тобто не навів обставин які б давали позивачу право на спадкування після ОСОБА_4 в порядку четвертої черги спадкоємців за законом.

Витрати коштів позивача на поховання ОСОБА_4 не можуть свідчити про факт проживання однією сім`єю, існування спільного побуту, взаємних прав і обов`язків між померлим та позивачем не менше як п`ять років, а показання свідків не підтверджують факту ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав та обов`язків протягом заявленого позивачем періоду. Обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 є фактично допомогою і підтримкою хворому сусіду та не створюють право на спадкування в порядку ст.1264 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції у даній справі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи і підстав до його скасування, виходячи із доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підстави для перерозподілу судових витрат в апеляційного суду відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд , -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 червня 2023 року .

Головуюча Дикун С.І.

Судді: Храпак Н.М.

Костів О.З.