Справа №: 398/2959/21
провадження №: 2/398/180/23
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Нероди Л.М.,
з участю секретаря - Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , відповідно до договру купівлі-продажу від 06.12.2002 року. У даному будинку також зареєстрована відповідачка, донька позивача ОСОБА_2 , тобто відповідач. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права користування будинком АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування зазначеним будинком.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просять задовольнити позов.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, правом подати відзив на позовну заяву не скористалась.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2021 року справу №398/2959/21, провадження №2/398/1604/21 розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловському В.В.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2021 року №917-р щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06 жовтня 2021 року справа №398/2959/21, провадження №2/398/1604/21 розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероді Л.М.
10.01.2022 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін..
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно договору купівлі-продажу будинку від 06.12.2002 року, ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 , будинок АДРЕСА_1 .
Згідно акту про те, що не проживає за зареєстрованою адресою від 27.05.2021 року зазначено, що ОСОБА_2 , 1991 року народження у будинку АДРЕСА_1 ,, не проживає 01.01.2013 року. На момент перевірки ОСОБА_2 у будинку була відсутня, особистих речей немає.
ОЦІНКА СУДУ
Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки позивач є власником будинку, Факт реєстрації відповідача у спірному будинку порушує абсолютне право позивача, як власника, вільного володіти і користування житлом. Оскільки відповідач у добровільному порядку не бажає виселитися із спірного домоволодіння, то з метою захисту свого порушеного права, позивач змушений у судовому порядку усунути перешкоди у користуванні його власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.
Відповідно п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За правилами ч.1 ст.41 Конституції України та ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок у цієї особи; із припиненням права власності особи втрачається й право його користування цим жилим приміщенням.
Відповідач не є членом сім`ї позивача як нового власника квартири, між сторонами відсутня будь-яка угода щодо користування вказаним житлом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.
За ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що право члена сім`ї власника житлового будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Оскільки житлові права членів сім`ї власника житлового будинку є похідними від прав власника цього будинку, то припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 роз`яснив, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч. 1 ст.346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16.
З наведених вище підстав суд дійшов висновку,що позов підлягає задоволенню.
Оскільки позивачами не ставиться питання про розподіл судових витрат, суд вважає за можливе судові витрати залишити по фактично понесеним.
Керуючись ст. ст. 317, 319, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Судові витрати по справи залишити по фактично понесеним.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2023 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА