Номер провадження: 22-ц/813/4288/23
Справа № 501/2277/22
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Смирнова В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Садове об`єднання громадян «Ветеран» про визнання наказу про звільнення незаконним, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановив:

22.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГО «Садове об`єднання громадян «Ветеран» (далі ГО «СОГ «Ветеран») та просив суд:

- визнати наказ ГО «СОГ «Ветеран» №6-К від 16.03.2022 року про оголошення ОСОБА_1 догани незаконним;

- визнати наказ ГО «Садове об`єднання громадян «Ветеран» №12-К від 05.08.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача господарством ГО «Садове об`єднання громадян «Ветеран» з 10 серпня 2022 року за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним;

- зобов`язати ГО «СОГ «Ветеран» поновити ОСОБА_1 на посаду завідувача господарством ГО «СОГ «Ветеран».

- стягнути з ГО «СОГ «Ветеран» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення, з 10.08.2022 року по час поновлення на роботі на посаду завідувача господарством ГО «СОГ «Ветеран, яка щомісячно складає 10 608,78 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що наказом ГО «СОГ «Ветеран» № 6-К від 16.03.2022 року позивачу ОСОБА_1 було оголошено догану, а наказом № 12-К від 10.08.2022 року позивача було звільнено з посади завідувача господарством, в період, коли позивач перебував на лікарняному, під час тимчасової непрацездатності.

Позивач вважав ці накази незаконними та необґрунтованими, та такими, що порушують його права, а тому просив його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року у задоволенні позовної заявив ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.75-77).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року, ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.79-81).

У відзиві на апеляційну скаргу ГО «СОГ «Ветеран» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає (а.с.88-96).

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, за участю заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , у відсутність іних учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.162-167).

У зв`язку з цим, колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (а.с.85), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції за участю заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , у відсутність інших учасників справи та за наявними у справі матеріалами, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений із наказом № 6-к від 16 березня 2022 р. у день його винесення, однак у передбачений тримісячний строк (ні з дати оголошення йому цього наказу, ні з дати одержання ним відповіді «СОГ «Ветеран» № 17 від 28 квітня 2022 р. про відсутність підстав для його скасування) до суду з відповідною не звертався, а у своєму позові не вказав жодних причин пропуску ним цього строку і не заявляв клопотань про його поновлення.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки на а.с. 82 є копія його заяви про поновлення процесуальних строків, яка датована 20.10.2022 року, та яка надійшла до суду 22.10.2022 року.

В цій заяві ОСОБА_1 посилався на те, що 16.03, 22.03 та 03.07 2022 року він звертався до правління ГО «СОГ «Ветеран» із заявою про розгляд його заяви щодо необгрунтованості оголошеної йому догани до комісії про трудових спорах, яка є обов1ёязковим органом по розгляду трудових спорів. Що ж стосується строку розгляду спору, то позивач вказав, що догану на його адресу винесено в період оголошення в державі воєнного стану, що не дало йому можливості в установлений ст. 233 КЗпП України строку звернутись до суду з вимогою про визнання незаконним наказу ГО «СОГ «Ветеран» № 6-К від 16 березня 2022 року про оголошення йому догани.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що п. 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину, а також регламентовано, що строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 року по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин. Цей строк був неодноразово продовжено і діяв він також на момент оголошення позивачу ОСОБА_1 догани і на момент звернення його до суду з даним позовом.

З огляду на викладене, та на думку колегії суддів позивач ОСОБА_1 з поважних причин пропустив строк на звернення до суду з вимогою про визнання незаконним наказу ГО «СОГ «Ветеран» № 6-К від 16 березня 2022 року про оголошення йому догани, який підлягає поновленню.

Даний наказ слід визнати незаконним, виходячи з того, що догану позивачу ОСОБА_1 було оголошено 16.03.2022 р. у зв`язку з тим, що позивач, незважаючи на заборону голови правління ГО «СОГ «Ветеран» відключати питну воду під час дії воєнного стану, самовільно відключив від питного водопостачання 1200 ділянок на території ГО «СОГ «Ветеран» (І та II масиви), грубо порушивши встановлений у даній громадській організації порядок проведення ремонтних робіт.

Однак судом не було враховано, що 15.03.2022 року позивач ОСОБА_1 особисто та за допомогою некваліфікованих робітників ГО «СОГ «Ветеран» здійснював ремонт водопроводу в ГО, який не було можливо відремонтувати автономно, без відключення водомірного вузла, водопровід від якого йде на всю ГО «СОГ «Ветеран».

При цьому відремонтувати пошкодження водопроводу також не вдалося швидко через відсутність необхідної техніки і запчастин.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відключення водопостачання 15.03.2022 року в ГО «СОГ «Ветеран» є не свавільним, а сталося внаслідок усунення власними силами аварії на ділянці 1-4-85, тобто було вимушеним і тимчасовим, матеріалами справи не спростовані.

Оскільки зазначені доводи позивача ОСОБА_1 , які ним також викладені в пояснювальній записці (а.с.17), матеріалами справи не спростовані, то колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а тому наказ № 6-К від 16.03.2022 року по ГО «СОГ «Ветеран» (а.с.16) підлягає скасуванню як незаконний.

Що стосується наказу по ГО «СОГ «Ветеран» №12-К від 05.08.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача господарством ГО «СОГ «Ветеран» з 10 серпня 2022 року за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, то колегія суддів також вважає його незаконним, виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до наказу №13-К від 13.08.2022 року було змінено наказ №12-К від 05.08.2022 року та наказано звільнити ОСОБА_1 з 13.08.2022 року, тобто в перший день після виходу його на роботу з лікарняного (а.с. 60).

Так, судом вказано, що 02 серпня 2022 р. позивачем ОСОБА_1 самовільно було залишено робоче місце, не виконано роботу щодо підключення питної води на ділянці № 62, 6 лінії 2 масиву СОГ «Ветеран». 03 серпня 2022 р. ОСОБА_1 не з`явився на робочому місці, хоча про необхідність закінчити невиконану ним роботу йому було повідомлено 02 серпня 2022 року.

Суд також зазначив, що Розділом 2 Посадової інструкції, затвердженої головою ГО «СОГ «Ветеран» 04.01.2019 р. - до посадових функцій заступника голови з господарської частини (у даному випадку - ОСОБА_1 ) відносяться у тому числі: господарська діяльність ГО «»СОГ «Ветеран»; організація роботи і контроль за роботою обслуговуючого персоналу.

Згідно з п.п.1 розділу 3 вищевказаної Посадової інструкції від 04.01.2019 р. заступник голови з господарської частини в своїй роботі підпорядковується голові ГО «СОГ «Ветеран», а згідно з п.п. 5.2 розділу 5 цього ж документа за невиконання Статуту, Правил внутрішнього розпорядку і розпоряджень голови ГО «СОГ «Ветеран» заступник голови з господарської частини може притягатися до дисциплінарної відповідальності, включаючи звільнення.

Зміст господарської діяльності ГО «СОГ «Ветеран» становить передусім забезпечення членів даної громадської організації електроенергією, питною та технічною водою, газом, утримання у належному санітарно-технічному стані місць загального користування на території ГО «СОГ «Ветеран». Для цього ГО «СОГ «Ветеран» укладає відповідні договори із постачальниками комунальних послуг, за якими здійснює розподіл спожитих ресурсів між своїми членами та проводить розрахунки із постачальниками комунальних послуг за загальними приладами обліку.

З підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що систематичне невиконання ОСОБА_1 , як заступником голови з господарської частини, розпоряджень голови ГО «СОГ «Ветеран» щодо заборони відключення від питного водопостачання в період дії воєнного стану, самовільне залишення ним робочого місця, ігнорування розпоряджень щодо підключення до питного водопостачання ставлять під загрозу життя та нормальні життєві умови членів ГО «СОГ «Ветеран», що має розцінюватися як невиконання позивачем його посадових функцій, перелік яких може змінюватися і без його згоди у період дії воєнного стану.

Проте, судом не було враховано, що Розділом 2 Посадової інструкції, затвердженої головою ГО «СОГ «Ветеран» 04.01.2019 р. - до посадових функцій заступника голови з господарської частини (у даному випадку - ОСОБА_1 ) відносяться: господарська діяльність ГО « СОГ «Ветеран»; організація роботи і контроль за роботою обслуговуючого персоналу.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 відповідає за господарську діяльність ГО «СОГ «Ветеран», та повинен здійснювати організацію роботи і контроль за роботою обслуговуючого персоналу.

Матеріали справи також не мають доказів того, що в ГО «СОГ «Ветеран» існують кваліфіковані працівники, які мають здійснювати ремонт водопроводу і усовувати його пошкодження в ГО «СОГ «Ветеран», у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 особисто був змушений усувати пошкодження водопроводу, як 15.03.2022 року, так і 02 серпня 2022 року, що не свідчить про здійснення ним порушення трудової дисципліни в ГО «СОГ «Ветеран», за що йому була оголошена догана, а потім і звільнення.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що за змістом ч.2 ст.43 Конституції України використання примусової праці забороняється, навіть, враховуючи п. 2 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», щодо наявності обмежень та особливостей організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на що послався суд в оскаржуваному судовому рішенні.

Так, суд вказав, що згідно ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

Проте, в даному випадку не йде мови про переведення позивача ОСОБА_1 на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, а мова йде про систематичне невиконання покладених на нього трудових обов`язків.

Колегія суддів також вважає за необхідне вказати, що відповідно до посадової інструкції заступника голови ГО «СОГ «Ветеран» по господарській частині від 04.01.2019 року, до посадових зобов`язань заступника голови ГО «СОГ «Ветеран», тобто до посадових обов`язків заявника апеляційної скарги ОСОБА_2 не входить підключення до води членів ГО «СОГ «Ветеран».

Згідно до штатного розкладу ГО «СОГ «Ветеран», у штаті повинно бути три слюсарі-сантехніка, яких ОСОБА_1 повинен лише контролювати, однак зі слюсарями- сантехниками ГО «СОГ «Ветеран» не уклало трудових або цивільних договорів, а тому слюсарі-сантехніки в ГО «СОГ «Ветеран» відсутні.

Зобов`язання ОСОБА_1 виконувати роботу слюсарів-сантехніків суперечить посадовій інструкції і його функціональним обов`язкам.

Всі вищевикладені обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 не був зобов`язаний виконувати трудові обов`язки, які не входили в його посадові функцій, згідно посадової інструкції, а тому його позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він був позбавлений можливості дати свої пояснення суду першої інстанції спростовуються його повідомленням про час і місце судового засідання, а також його заявою від 21.10.2021 року про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.35, 72)

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Поновлюючи позивача на роботі, колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ГО «СОГ «Ветеран» на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за весь час його вимушеного прогулу, виходячи із середньої заробітної плати за місяць, що складає 10 608,78 грн. ((10 588,96 + 10 628,60) : 2) (а..с. 22).

Загальна сума, яка підлягає стягненню з ГО «СОГ «Ветеран» на користь позивача ОСОБА_1 за період з 13.08.2022 року по 06.12.2023 року склало 167 618,72 грн., з відрахуванням із вказаної суми всіх обов`язкових податків і платежів.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 жовтня 2022 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати наказ Громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» №6-К від 16.03.2022 року про оголошення ОСОБА_1 догани незаконним.

Визнати наказ Громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» №12-К від 05.08.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача господарством Громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» з 10 серпня 2022 року за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України незаконним.

Зобов`язати Громадське об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» поновити ОСОБА_1 на посаду завідувача господарством Громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран».

Стягнути з Громадського об`єднання «Садове об`єднання громадян «Ветеран» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення, з 13.08.2022 року по час поновлення на роботі на посаду завідувача господарством ГО «Садове об`єднання громадян «Ветеран, тобто до 06.12.2023 року, в загальній сумі 167 618,72 грн. (сто шістдесят сім тисяч шістсот вісімнадцять гривень 72 копійки), з відрахуванням із вказаної суми всіх обов`язкових податків і платежів.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено 14.12.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький