РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Виговської Д.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Ващук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

29.12.2022 року позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Житомиргаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ у сумі 18286,92 грн.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що відповідачка, ураховуючи фактичне споживання природного газу, здійснила приєднання до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам. Споживач не в повному обсязі здійснювала своєчасну оплату послуг за спожитий природний газ, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка становить 18286,92 грн.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 608,03 грн та 3% річних 253,76 грн, які нараховані по 23.02.2022 року, як відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

ІІ. ПРОЦЕДУРА І ПОЗИЦІЇ СТОРІН

09.01.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

27.02.2023 р. представник відповідача адвокат Ващук Ю.С. направила відзив на позовну заяву (а.с. 44-48), в якому просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. В обґрунтування заперечень вказала, що долучені до позовної заяви докази про фінансовий стан за особовим рахунком ОСОБА_2 не є належним доказом у справі, оскільки в ньому не зазначені покази лічильника, не підтверджені обсяги спожитого газу саме позивачем, а здійснені щомісячні нарахування є нелогічними використання в літній період 1257,55 м. куб газу є неможливим.

Адвокат Ващук Ю.С. зауважила, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 , вказані квартири мають окремі системи газопостачання та лічильники. В квартирі АДРЕСА_4 проживає донька позивачки та її троє дітей, а тому ОСОБА_2 не є споживачем природного газу за вказаною квартирою.

Представник відповідача вказує, що ОСОБА_2 неодноразово зверталась до позивача з вимогами від`єднати лічильник квартири АДРЕСА_4 від її особового рахунку, проте належного реагування не отримала.

Крім того, у відзиві на позовну заяву вказано, що в період дії на території України воєнного стану діють обмеження щодо подачі позовів до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку, при цьому послалась на п. 5 ч. 2 ст. 1 Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

Ухвалою суду 28.02.2023 року, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача та продовжено строк для подачі відзиву на позовну заяву.

06.03.2023 р. представник відповідача ОСОБА_1 направила відповідь на відзив (а.с.73-75) в якій вказала, що адвокат Ващук Ю.С. у відзиві посилаючись на заборону звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості в період оголошення воєнного стану посилалась на Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», натомість ця заборона стосується періоду з 01.03.2022 року, а борг, який товариство просить стягнути виник до 01.03.2022 року.

Крім того, представник позивача посилалася на те, що обсяги розподіленого та спожитого природного газу, про які вказує відповідач, встановлюються відповідно до даних, наданих оператором газорозподільної системи. Позивач є постачальником природного газу, а не оператором газорозподільної системи, а тому до функцій позивача не відносяться повноваження з питань відкриття особових рахунків, надання персоніфікованих кодів споживачів та корегування обсягів спожитого газу.

У відповіді на відзив вказано, що між відповідачем та позивачем склались відносини на підставі Типового договору, а посилання представника відповідача на низку нормативних документів не спростовують факт споживання природного газу, як і не спростовують відсутність повноти проведених розрахунків по його оплаті, розміру заборгованості.

21.03.2023 р. адвокат Ващук Ю.С. направила заперечення на відповідь на відзив (а.с. 79-83), в яких вказала, що довідка про заборгованість, надана позивачем, не є бухгалтерським документом та первинним документом нарахування заборгованості; позивачем не надано докази на підтвердження отримання від оператора газорозподільної системи обсягів спожитого газу. Представник відповідача наполягала на забороні звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за комунальні послуги в період воєнного стану.

03.04.2023 р. представник позивача направила пояснення до справи (а.с. 90-91), в яких вказала, що при нарахуванні заборгованості за спожитий природний газ ТОВ «Житомиргаз Збут» діяло на підставі положень діючого законодавства, з врахуванням заборони нарахування заборгованості в період воєнного стану та без врахування заборгованості передбаченої абз. 16 ст. 1 Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування».

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні 11.05.2023 р. позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Вказала, що дійсно за одним особовим рахунком обліковувались два лічильники, за яким здійснювалось нарахування заборгованості за спожитий природний газ по обсягах споживання, поданих оператором газорозподільної системи. Роз`єднання особових рахунків відбулось лише в серпні 2022 року, проте власником житла є ОСОБА_2 , згідно документів лічильники встановлювала відповідач, два особових рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_2 , плату за спожитий газ та заборгованість здійснювала також відповідач. Представник позивача зауважила, що відповідачем та її представником не надано доказів, що споживачем природного газу за адресою АДРЕСА_5 , є інша особа.

В судовому засідання 11.05.2023 р. представник відповідача адвокат Ващук Ю.С. заперечувала проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень вказала, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем по справі, оскільки не є споживачем послуг, які надає відповідач. Пояснила, що будинок АДРЕСА_6 розподілено на належні ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_7 проживає ОСОБА_2 , а в квартирі АДРЕСА_4 проживає донька позивача та троє її дітей. В квартирах АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 наявні окремі системи газопостачання, встановлені два лічильники, на неодноразові прохання позивача відкрити два особових рахунки протягом тривалого часу вона отримувала відмови. Заборгованість за спожитий газ виникла в квартирі АДРЕСА_4 , в якій відповідач не проживає та послугами не користується. Адвокат Ващук Ю.С. зауважує, що оплату комунальних послуг повинен здійснювати їх споживач, оскільки ОСОБА_2 не є споживачем послуг природного газу в квартирі АДРЕСА_4 , вона не є належним відповідачем по справі.

ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ, ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.

За правилами п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2496 постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам, додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності.

Пунктом 32 Правил № 2496 передбачено, що побутовий споживач природного газу зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Відповідно до постанови № 527 від 21.04.2017 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, і Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ «Житомиргаз Збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.

Типовий договір постачання ТОВ «Житомиргаз Збут» природного газу побутовим споживачам опублікований в газеті «Житомирщина» № 134-135 від 22.12.2015 р. (а.с.19-21).

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_6 , зокрема квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 забезпечується послугами з постачання природного газу, які надавало Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут.

Матеріалами справи підтверджується, є загальновідомою обставиною, не заперечувалось сторонами, що ТОВ "Житомиргаз Збут" за зазначеною адресою надавало послуги з постачання природного газу виключно по 01.05.2022 року.

Сторонами в судовому засіданні визнано, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , що не підлягає додатковому доведенню відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Згідно матеріалів справи за адресою АДРЕСА_1 , на ім`я відповідачки у період з 01.05.2019 року по серпень 2022 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким проводились нарахування спожитого природного газу.

В подальшому 01.08.2022 року за заявою відповідачки також на її ім`я був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_5 , де встановлений вузол обліку газу ВК-G4Т №11574822, 2018 року, з показами лічильника на рівні 1915, 74 куб.м. (а.с. 118).

Суд відхиляє доводи відповідачки про те, що споживачем послуг з постачання природного газу в квартирі АДРЕСА_3 є її донька - ОСОБА_4 , а тому до неї повинна бути заявлена вимога про стягнення заборгованості, з огляду на наступне.

Дійсно, згідно копії довідки ПП «Управляюча компанія «Житлове експлуатаційне підприємство №1» №33 від 02.02.2023 р. в квартирі АДРЕСА_3 , зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 52).

Відповідно до довідки БТІ №10804 від 20.02.2019 р. в будинковолодінні АДРЕСА_6 , користувачем квартири АДРЕСА_4 зазначена ОСОБА_4 (а.с. 53).

Разом з тим, сам по собі факт того, що ОСОБА_4 разом з членами її родини зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_5 не є підставою стверджувати, що саме вона є споживачем таких послуг, що вона уповноважена власником на укладення договору на постачання прирордного газу та здійснення його оплати, що між нею та власником нерухомого майна досягнута відповідна домовленість з даного приводу.

Водночас, на підставі матеріалів справи судом достовірно встановлено, що саме відповідач ОСОБА_2 , як власник нерухомого майна і споживач послуг, неодноразово зверталась з численними заявами до позивача.

Так, 09.08.2021 р. відповідач звернулась до АТ «Житомиргаз» з заявою про від`єднання від особового рахунку НОМЕР_1 лічильника з номером НОМЕР_3 , новий особовий рахунок просила відкрити на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.56).

31.08.2021 р. РГК «Житомиргаз» надало роз`яснення позивачу щодо процедури від`єднання від особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_6 , згідно яких вирішення питання по суті можливо після складання акта перевірки газових приладів та зняття контрольних показників вузла обліку газу відділом інспектування (а.с.57).

23.09.2021 року представниками АТ "Житомиргаз" були складені акти № 62481 та № 62482 перевірки стану обліку природного газу з побутовим лічильником.

Так, Акт № 62481 був складений по особовому рахунку № НОМЕР_1 за участі споживача ОСОБА_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , де встановлений лічильник № 27502882, покази лічильника 59432,70, порушень не виявлено (а.с. 54).

Згідно Акту № 62482, який також складений по особовому рахунку № НОМЕР_1 за участі споживача ОСОБА_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_5 , де встановлений лічильник № 11574822, покази лічильника 00952,62 порушень не виявлено (а.с. 115). Обидва акти підписані споживачем ОСОБА_2

08.10.2021 р. ОСОБА_2 , яка зазначила, що проживає АДРЕСА_5 , повторно звернулась до АТ «Житомиргаз» з заявою про відкриття особового рахунку на квартиру АДРЕСА_3 (а.с.59).

03.11.2021 р. РГК «Житомиргаз» повідомило ОСОБА_2 , що для вирішення питання про відкриття нового особового рахунку заявнику необхідно надати технічний паспорт та документи про право власності на квартиру АДРЕСА_4 за вказаною адресою (а.с.60).

Згідно технічного паспорта, виготовленого 12.11.2018 року, на житловий будинок АДРЕСА_6 замовником технічної документації на вказаний будинок є ОСОБА_2 (а.с. 49-51).

08.12.2021 р. ОСОБА_2 звернулась з заявою про відкриття окремого особового рахунку за адресою: АДРЕСА_5 . До заяви долучила робочі проекти реконструкцію системи газопостачання на квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 , зроблені на замовлення ОСОБА_2 (а.с. 61-65).

Зі змісту заяви приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5 , встановлено газовий лічильник марки 4 ВК-G4Т №11574822. споживачем послуг є ОСОБА_2 (а.с. 104).

05.05.2023 р. ОСОБА_2 зверталась за заявою до АТ "Житомиргаз", в якій просила зробити коригування по показниках лічильників окремо по квартирі АДРЕСА_2 та по квартирі АДРЕСА_4 за вказаною адресою (а.с. 105).

Зі змісту листа РГК Житомиргаз №100-кв-8560-0523 від 05.05.2023 р. вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та встановлено вузол обліку газу ВК-G4Т №1157482, а за адресою АДРЕСА_5 на ім`я ОСОБА_2 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 та встановлено вузол обліку газу ВК-G4Т №11574822 (а.с. 118).

Згідно долучених копій квитанцій від 09.04.2021 р., 06.05.2021 р., 22.09.2021 р., 20.02.2021 р. за послуги з постачання природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 сплачувала ОСОБА_2 (а.с. 109-111).

Підсумовуючи викладене, судом встановлено, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 ;за вказаною адресою позивачем надаються послуги з постачання природного газу; квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_3 мають окремі вузли обліку природного газу, які встановлені за заявою ОСОБА_2 , квартири мають окремі особові рахунки, які також відкриті на ім`я ОСОБА_2 ; оплату за споживання природного газу здійснює ОСОБА_2 .

Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб, з якою укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Крім того, матеріалами справи взагалі не підтверджується, що ОСОБА_4 зверталась до газопостачальної компанії з приводу укладення саме з нею договору на постачання природного газу, не повідомляла у встановленому порядку про можливу зміну споживача послуг, що саме вона уповноважена власником на укладення відповідного договору постачання.

Отже, доводи відповідача ОСОБА_8 , що належним відповідачем у справі повинна бути її донька, суд визнає неспроможними, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Таким чином, виходячи з вимог законодавства, які регулюють спірні проавовідносини, на підставі досліджених доказів судом беззаперечно встановлено, що відповідач є споживачем послуг, які надає позивач, а відтак є належним відповідачем у справі.

Також суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачем не підтверджені обсяги спожитого відповідачкою ОСОБА_2 газу, з огляду на наступне.

Обсяги спожитого газу за особовим рахунком, який був відкритий на ім`я ОСОБА_2 за період, протягом якого позивач просить стягнути заборгованість, підтверджується належними доказами, які узгоджуються між собою, зокрема, фінансовим станом по особовому рахунку НОМЕР_1 , детальним аналізом нарахувань та оплат по особовому рахунку НОМЕР_1 , згідно яких вбачається нарахування по двом лічильникам, змістом актів про перевірку стану обліку природного газу № 89199 від 20.11.2020 року, № 62481 та № 62482 від 23.09.2021 року, а також підтверджується змістом скріншотів, які надані представником відповідача, які роздруковані в паперовому вигляді з особистого електронного кабінету споживача ОСОБА_2 по особовому рахунку НОМЕР_1 , відомості в яких щодо обсягів спожитого газу і періоду надання показників цілком відповідають наданому позивачем розрахунку (а.с. 11, 119 (на звороті), 114, 115, 54, 84-85. 106, -108, 112-113).

Судом не встановлено, що обсяги спожитого природного газу, за користування яким нарахована заборгованість, є завищеними, або такими, що фактично не були використані споживачем.

В той же час, судом встановлено, що відповідачка всупереч положенням п. 12 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пункту 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, згідно якого побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу, допускала несвоєчасне надання показників лічильників, що і призводило до відображення спожитих обсягів одноразово у великій кількості.

Не заслуговують на увагу твердження представника відповідача, що під час дії воєнного стану забороняється примус до сплати шляхом подання судових позовів з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 1 Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, постачальнику природного газу забороняється здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до оплати заборгованості (у тому числі включати заборгованість у рахунок на оплату, подавати судові позови, проводити стягнення заборгованості у примусовому порядку, вчиняти заходи з припинення газопостачання у зв`язку з наявністю заборгованості тощо), яка врегульовується відповідно до абзацу другого частини третьої статті 2 цього Закону.

Згідно з абз. 2 ч.3 ст. 2 Закону України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" постачальникам природного газу компенсуються заборгованість побутових споживачів, що врегульовується згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання видів заборгованості (грошових зобов`язань), визначених у статті 1 цього Закону, суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.

Вимогами абзацу 4 статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» визначено заборгованість (грошові зобов`язання) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) врегулюванню відповідно до цього Закону, зі змісту якої вбачається, що заборгованість, про стягнення якої звернувся з позовом позивач, не підлягає врегулюванню на їх підставі.

Таким чином, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене вище, встановивши фактичні обставини справи, які підтверджуються достатніми і належними доказами, суд дійшов висновку, що відповідачка допустила неналежне виконання зобов`язання зі здійснення оплати за надані послуги зі споживання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду Розрахунок споживання природного газу за період з 01.05.2019 року по 01.05.2022 року, який суд визнає правильним і таким, що узгоджується з іншими доказами, зі змісту якого вбачається, що заборгованість становить 18286,92 грн (а.с. 11).

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі частини 2 статті 625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачкою зобов`язання, позивач має право на стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно розрахунку заборгованості, який суд вважає правильним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, станом на 23.02.2022 р. інфляційні втрати нараховані в розмірі 608,03 грн, 3% річних - 253,76 грн (а.с. 5-6).

Таким чином, враховуючи, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які відповідач не виконує належним чином, своєчасно не здійснює в повному обсязі плату за послуги зі споживання природного газу, які надає позивач, чим порушуються його права, внаслідок чого виникла заборгованість, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Житомиргаз Збут" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, інфляційних втрати та 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ, яка утворилась за період з 01.05.2019 року по 01.05.2022 року в розмірі 18286,92 грн; нараховані за період з 01.06.2019 р. по 23.02.2022 р. інфляційні витрати в сумі 608,03 грн, 3% річних в розмірі 253,76 грн, а також судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут», місце знаходження: м. Житомир, вул. Перемоги, 10; .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_8 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя О.В. Стрілецька