Провадження № 22-ц/812/642/23 Головуючий суду першої інстанції Чернявська Я.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Миколаїв Справа № 488/682/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Царюк Л.М.,

суддів - Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія», на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Чернявської Я.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію,-

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі - ТОВ Миколаївська електропостачальна компанія») звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Доводи заяви обґрунтовувало тим, що відповідно до пункту 13 розділу ХVII «Прикінцеві та перехідні» положень Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01 січня 2019 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» є електропостачальником та виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території Миколаївської області.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка. Отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви - приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Враховуючи положення статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України укладення договору про постачання електричної енергії між постачальником та побутовим споживачем відбувається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Постачальника та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до пункту 12 Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Так, ОСОБА_1 у період з 02 жовтня 2019 року по 13 березня 2020 року була власником квартири АДРЕСА_1 , якій присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Отже, у період з 02 жовтня 2019 року по 13 березня 2020 року між ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» та ОСОБА_1 було укладено типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за вищезазначеною адресою.

Станом на 14 березня 2023 року, за особовим рахунком № НОМЕР_1 виникла заборгованість в сумі 2 336,64 грн за період з 02 жовтня 2019 року по 13 березня 2020 року.

Враховуючи наведене, ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на його користь борг за спожиту електричну енергію у сумі 2 336,64 грн. за період з 02 жовтня 2019 року по 13 березня 2020 року.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2023 року у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відмовлено.

Відмова у видачі судового наказу мотивована тим, що заявник знав про наявність заборгованості яка виникла з 02 жовтня 2019 року, але до суду із заявою про видачу судового наказу звернувся 22 березня 2023 року, тобто поза межами позовної давності, передбаченого частиною 1 статті 257 Цивільного кодексу.

Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» оскаржило її в апеляційному порядку, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановлені оскарженої ухвали судом не взято до уваги положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1292 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

А також судом не враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року № 383) дію карантину на території України продовжено до 30 червня 2023 року.

Крім того, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120- IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до Цивільного кодексу України щодо строків позовної давності.

Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З 24 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року в Україні запроваджено воєнний стан в останнє на підставі Закону України від 07 лютого 2023 року № 2915- IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023.

За таких обставин суд помилко дійшов до висновку про сплив позовної давності.

На день слухання справи, відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходило.

За приписами частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно пункту 5 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Зі змісту позову та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у період з 02 жовтня 2019 року по 13 березня 2020 року була власником квартири АДРЕСА_1 , якій присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Станом на 14 березня 2023 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 обліковується заборгованість в розмірі 2 336,64 грн за період з 02 жовтня 2019 року по 13 березня 2020 року.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина 1 статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року).

Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункти 4.12, 4.19 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312).

Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг постачальника електричної енергії, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього. Звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є правом, а не обов`язком особи, якій належить право вимоги, а також органів і осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина 2 статті 160 ЦПК України).

Як зазначено в заяві та наданих розрахунках, з жовтня 2019 року відповідач жодного разу не оплачувала за надані позивачем послуги.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась заявником щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Однак для розрахунку заборгованості власне за послуги постачальника електричної енергії суд не взяв до уваги нормативно визначений термін внесення відповідних платежів, а тому неправильно визначили день, з якого настало прострочення відповідачем за кожним місячним платежем.

З огляду на те, що у заявник з боржником є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пунктах 4.12, 4.19 Правил роздрібного ринку електричної енергії, термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

Заявник просив стягнути суму боргу за надані щомісячні послуги постачальника електричної енергії, а саме за: жовтень 2019 року - 491.52 грн; листопад 2019 року - 473.04 грн; грудень 2019 року - 491.52 грн; січень 2020 року - 491.52 грн; лютий 2020 року - 389.04 грн, а загалом 2 336.65 грн.

Послуги, надані у жовтні 2019 року, відповідач мала оплатити до 20 листопада 2019 року включно, тобто перебіг позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за жовтень 2019 року починається з 21 листопада 2019 року. Тому помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що заявник має право на стягнення заборгованості жовтня, а не з листопада 2019 року. Отже, позовна давність не спливла до тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом не минуло 3 роки.

Загальна позовна давність до платежу за жовтень 2019 року закінчується 21 листопада 2022 року. Заявник звернувся до суду за видачею судового наказу через засоби поштового зв`язку 17 березня 2023 року.

Проте судом першої інстанції не було враховано, що Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 19, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Законодавець застосував слово «продовжується», отже то він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії воєнного, надзвичайного стану, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення періоду дії в Україні воєнного, надзвичайного стану.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року до 26 березня 2022 року. Аналогічними Законами України воєнний стан продовжувався з 26 березня 2022 року по 25 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року по 25 травня 2022 року, з 25 травня 2022 року по 23 серпня 2022 року, з 23 серпня 2022 року по 21 листопада 2023 року, з 21 листопада 2022 року по 19 лютого 2023 року, з 19 лютого 2023 року по 20 травня 2023 року та з 20 травня 2023 року по 18 серпня 2023 року.

Таким чином позовна давність до платежу до платежу за жовтень 2019 року сплинула під час дії воєнного стану (21 листопада 2022 року), а тому відповідно до приписів пункту 19 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України останнім днем строку звернення заявника до суду буде перший робочий день після закінчення періоду дії в Україні воєнного стану. За такого позовна давність не сплинула й до вимог про стягнення заборгованості й за інші місяці, які зазначає ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія».

Доводи апеляційної скарги про застосування у цій справі приписів пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, які пов`язані з продовженням строків у зв`язку із запровадженням в Україні карантинних обмежень, встановлених КМУ з метою запобігання розповсюдженню короновірусної хвороби (COVID-19) не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до постанови КМУ від 27 травня 2022 року № 630 строк дії карантину закінчився 31 серпня 2022 року, тобто коли строк звернення заявника до суду за захистом своїх прав та інтересів ще не закінчився.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови у видачі судового наказу з підстав пункту 5 частини 1 статті 165 ЦПК України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України передбачено однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2023 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» задовольнити частково.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 20 червня 2023 року.