Справа № 308/9702/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради» про стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради» про стягнення середнього заробітку.

Дослідивши вказану позовну заяву вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до вимог п.п.3,4,5, ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є стягнення з Комунальною некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради, на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі в сумі 70 936,29 (сімдесят тисяч дев`ятсот тридцять шість грн. 29 коп.) (сума визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів) та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 63 654,96 гри. (шістдесят три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 96 коп.) (сума визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів).

Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 30 січня 2018 року по справі №760/18557/15-ц (провадження № 61-246 св 17) - всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117КЗпПУкраїни відповідальність.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Згідно матеріалів доданих до позовної заяви ОСОБА_1 , з 02.01.2020 року на умовах цивільно-правового договору виконувала повноваження заступника головного бухгалтера на підприємстві відповідача. Наказом відповідача №26-к від 15 березня 2021 року її було призначено на посаду заступника головного бухгалтера за сумісництвом.

Наказом відповідача №145-к від 29 грудня 2022 року позивача з 30 грудня 2022 року було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, наказано бухгалтерії нарахувати компенсацію за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за відпрацьований період з 15 березня 2021 року до 30 грудня 2022 року (засвідчена копія наказу додається). Записів до трудової книжки про факт прийняття та звільнення з роботи не вносилось, оскільки дана робота виконувалась за сумісництвом.

За твердженням позивача, починаючи з червня 2022 року до моменту звільнення вона не отримувала заробітної плати. При звільненні з роботи розрахунку всіх сум, що належать їй від підприємства відповідача до виплати вона також не отримала і до часу звернення із вказаним позовом до суду.

Таким чином, зі змісту позовної не надається за можливе встановити, дату фактичного розрахунку колишнього роботодавця із позивачем або відомостей про відсутність взагалі такого розрахунку з позивачем, що в свою чергу має визначальне при судовому розгляді даної категорії справ.

Так, згідно ст. 233 КЗпП, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно до ст. 234 КЗпП, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Крім цього, заявляючи вимогу про стягнення із позивача заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку позивачем не надано належного підтвердження розміру нарахованої але не виплаченої заробітної плати.

У позовній заяві ОСОБА_1 , наведено власні розрахунки загального розміру заробітної плати за останні 12 календарних місяців роботи, а саме із січня 2022 по грудень 2022. Також наведено власний розрахунок середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Однак, позивач не надала до суду жодних доказів наявності заборгованості по заробітній платі в період з червня 2022 та до дня звільнення.

При цьому, позивач зазначає, що відповідно до наявної у неї інформації у січні-грудні 2022 їй було нарахована до виплат наведені нею у таблиці суми. Проте, не вказує якого змісту така інформація, яким чином нею отримана, та жодних довідок з колишнього місця роботи, щодо розміру нарахувань саме в такому розмірі як наведені позивачем, до позовної заяви не додано.

До позовної заяви додано наказ про звільнення, на який міститься посилання у позовній заяві. Так, зі змісту такого, вбачається, що згідно п. 2 «Бухгалтерії нарахувати ОСОБА_1 компенсацію за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за відпрацьований період з 15 березня 2021 року до 30 грудня 2022 року».

Натомість позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу в підтвердження того, що підприємство, не розрахувалося з нею. Крім того, до матеріалів позову не надано жодних відомостей стосовно розмірів заробітної плати з якої було здійснено розрахунки.

Відсутність підтвердження наявності нарахованої і не виплаченої на день звільнення позивача, заробітної плати, а також нарахованих та не виплачених сум (згідно наказу про звільнення), розміру заробітної плати, унеможливлює суд встановити фактичні обставини справи і винести законне, обґрунтоване рішення по справі.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно до п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Позивачем в позовній заяві не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

Зокрема відсутні відомості щодо того, що вона зверталася до відповідача з вимогою добровільно виплатити їй вказані суми.

Відповідно ч.ч. 1,5 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб…

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем заявлено клопотання про витребування доказів. Яке обґрунтовано тим, що розмір сум належних до стягнення позивач розраховувала відповідно до усних відомостей, що перебували у її розпорядженні, однак її намагання отримати від відповідача письмові відомості про суми нарахованих та виплачених позивачу при звільненні виплат залишились без задоволення. Зокрема, на поданий її представником (адвокатом Буришин В.В.) адвокатським запитом з вимогами про таке залишився без задоволення.

Позивач зазначає, що у неї виникли об`єктивні труднощі з поданням даних відомостей до суду, які вона не може усунути самостійно. Так, із посилання на ст.ст. 81,84 ЦПК України, просить витребувати: «Витребувати з Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка», , місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, наб. Незалежності, 8, довідку про доходи ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 за період з грудня 2021 року по грудень 2022 року з визначенням сум нарахування, фактично виплачених сум та сум, які не є виплачені і підлягають до виплати».

З доданого до позовної заяви запиту представника позивача (копія) вбачається, що дійсно такий направлений до відповідача. Разом із тім, зі змісту відповіді на вказаний запит вбачається, що у зв`язку із зміною керівництва закладу, працівників бухгалтерської служби, інспектора з кадрів запитувана Вами інформація потребує детального вивчення для надання Вам достовірних даних, оскільки в даний час проводиться перевірка фінансової діяльності закладу та усіх кадрових документів за 2018-2022 роки, що пов`язано із проведенням аудиторської перевірки керівним складом закладу, а також із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000155, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України від 26.10.2022 року. Відповідач просить про відтермінування подачі запитуваної адвокатом інформації.

З наведеного вбачається, що адміністрація КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ЗОР належним чином відреагувала на адвокатський запит, та роз`яснила об`єктивні причини неможливості надання запитуваних документів. При цьому не відмовила, просить про відтермінування.

Інших підстав та обґрунтування клопотання про витребування документів клопотання не містить.

Відповідно доч.ч.1,2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Натомість позивачем не доведено неможливості самостійного отримати докази які вона просить витребувати у відповідача.

Щодо звільнення позивача від сплати судового збору, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

В інших справах, спір у яких виник з трудових правовідносин, позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 910/4518/16), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, позивач зобов`язаний сплатити судовий збір при зверненні до суду із вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 63 654,96 гри. (шістдесят три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 96 коп.).

Зважаючи на викладене, вказана вимога носить майновий характер.

Відповідно до ст. ЗУ«Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 1 073,6 грн.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях: Отримувач коштів ГУК у Зак. обл/Ужгородська тг/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37975895; Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0007493; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 175 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права заявника на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані,ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 185, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради» про стягнення середнього заробітку - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош