Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Гончарука В.П.

при секретарі - Гриценку О.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства та виключення запису, як батька з актового запису про народження дитини, суд, -,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання спільних малолітніх дітей дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовує тим, що 02 червня 2007 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 02 червня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 74. На даний час стосунки між ними розірвано, спільні діти сторін проживають з матір`ю та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, інших осіб на його утриманні немає, а тому, на думку позивача, він здатний виплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини свого заробітку (доходу).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - відмовлено.

09 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов, в якому просив Виключити відомості з актового запису про народження від 08 липня 2016 року № 2134, складеного Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Києва - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позов обґрунтовано тим, що він не визнає ту обставину, що є батьком дитини ОСОБА_6 , на яку посилається позивач за первісним позовом і бажає оспорити ці відомості. Отже, вважає, є усі підстави і необхідність прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки ці обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Так, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданого 08.07.2016 р. Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, позивач за зустрічним значится як батько ОСОБА_6 . В момент реєстрації у 2016 році його батьком дитини він не знав, що не є батьком дитини, оскільки ознаки і об`єктивні сумніви для цього стали наявними лише з часом в міру підростання дитини.

Йому стало відомо, що у перебуваючи у шлюбі ОСОБА_3 мала позашлюбні відносини з ОСОБА_8 , 1986 року народження. З його слів, він визнав себе батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , надавав ОСОБА_3 матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_6 , бачився з дитиною без згоди позивача за зустрічним позовом, за його відсутності під час виконання мною професійних обов`язків. ОСОБА_6 в міру підростання проявила зовнішню схожість з ОСОБА_8 , визнала його своїм батьком. ОСОБА_8 опублікував на його сторінці в соціальній мережі Фейсбук шифрові фотознімки, на яких зафіксовано моменти його спілкування з ОСОБА_6 .

Між позивачем за зустрічним позовом і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутнє кровне споріднення, що буде підтверджено висновком відповідної судової-медичної експертизи генетичної ідентифікації, про призначення якої він разом із цією заявою подаю суду відповідне клопотання, оскільки для вирішення цього питання потрібні спеціальні знання, а без його вирішення розгляд справи буде невірний і неповний, адже це основне і єдине питання, яке входить у предмет доказування за цим моїм зустрічним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_8 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства та виключення запису, як батька з актового запису про народження дитини до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 лютого 2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_8 , Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства та виключення запису, як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року призначено по справі судово - біологічну, генетично - ідентифікаційну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського міського бюро судово - медичних експертиз (м.Київ, вул. Докучаївська, 4 код 03110).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2022 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства та виключення запису, як батька з актового запису про народження дитини.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав частково, просив первісний позов задовольнити в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в решті відмовити, проти зустрічного позову не заперечував.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні первісні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення на користь ОСОБА_3 , аліментів на дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, та просив зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у зустрічному позові.

Третя особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справ. Причини неявки в судове засідання не повідомила.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 74.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6, 7).

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зроблено актовий запис № 2134; матір`ю дитини записано ОСОБА_3 , батьком - ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 02 червня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 74.

Згідно висновку експерта Київського міського бюро судово-медичних експертиз за результатами проведення експертизи № 103-101-2022 від 17 березня 2023 року, мoлекулярно-генетичним дослідженням встановлено: біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_6 , народженої ОСОБА_3 виключається.

Відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

За змістом статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Згідно із підпунктом 20 пункту 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно із вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладені вище обставини справи та норми закону, беручи за основу висновок проведеної молекулярно-генетичної експертизи, суд приходить до висновку, що між ОСОБА_2 та малолітньої дитиною ОСОБА_6 відсутня кровна спорідненість, тобто ОСОБА_9 , не є біологічним батьком дитини, що є підставою для задоволення вимог зустрічного позову про виключення його як батька з актового запису про народження дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1959 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року та ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

За змістом частин першої-третьої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач є працездатним, офіційно працевлаштованим, інших дітей не має, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб також не має, принаймні доказів протилежного суду не надано.

Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено.

Аліменти повинні бути стягнуті у частці від доходу платника аліментів, тобто у спосіб, обраний позивачем.

Враховуючи викладене вище та обставини, що зазначені позивачем за первісним позовом, суд приходить до висновку, що присудження аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , на дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідає інтересам дитини і не порушує права кожної із сторін.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_6 , відомості про нього як про батька підлягають виключенню з актового запису про народження ОСОБА_6 , підстави для стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 відсутні.

Таким чином, первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 11 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, статями 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142, 259, 263 - 265, 274, 279, 353 ЦПК України, статтями 121, 122, 136, 180 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оспорювання батьківства та виключення запису, як батька з актового запису про народження дитини - задовольнити.

Виключити відомості з актового запису про народження від 08 липня 2016 року № 2134, складеного Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Києва - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 02 червня 2023 року.

Суддя: