Єдиний унікальний номер судової справи 462/520/15-ц
Номер провадження 6/462/74/23
УХВАЛА

про видачу дубліката виконавчого листа

15 червня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

за участю секретаря судового засідання Шиманської Д. Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики про стягнення заборгованості,

встановив:

Суть заяви, що вирішується.

ОСОБА_1 , 31.05.2023 року (вх. № 11301) звернулася до Залізничного районного суду м. Львова із письмовою заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 462/520/15.

Заява обґрунтована тим, що 16.03.2015 року Залізничним районним судом м. Львова ухвалено рішення за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно (справа № 462/520/15-ц). Виконавчий лист, на виконання вказаного рішення було видано Залізничним районним судом м. Львова 06.04.2015 року. Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у Шевченківському відділі Державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУМЮ (виконавче провадження № 47271635). Однак заявнику стало відомо, що у 2017 році матеріали даного виконавчого провадження було передано у Личаківський відділ ДВС у м. Львові, де 15.02.2017 року було відмовлено у їх прийнятті (у рамках провадження № 53320660). Заявнику у Личаківському відділі ДВС надали відповідь про те, що матеріали провадження було повернуто у Шевченківський відділ ДВС, проте як вбачається із відповіді останнього, матеріалів даного виконавчого провадження такі не отримували. Так, матеріали виконавчого провадження втрачено, включно із оригіналом виконавчого листа. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання ще не закінчився, оскільки син, на утримання якого стягуються аліменти, ще не досяг повноліття.

Позиція осіб, які беруть участь у справі та процесуальні дії у справі.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, у судове засідання не прибули.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 433, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, які регламентують порядок розгляду питання про видачу дубліката виконавчого листа, неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали заяви про видачу дубліката виконавчого листа, а також додані до неї матеріали, перевіривши матеріали цивільної справи № 462/520/15, суд дійшов наступних висновків.

Встановлені судом обставини.

З матеріалів цивільної справи № 462/520/15 та поданої до суду письмової заяви вбачається, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.03.2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 26.01.2015 року і до досягнення повноліття дитини. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. у дохід держави (а.с. 47, 56).

На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 462/520/15, який отриманий позивачем у справіОСОБА_1 , про що остання розписалася у заяві про видачу виконавчого листа (а.с. 48).

Також, суд приймає до уваги, що із змісту листа Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові від 15.03.2023 року вбачається, що згідно бази даних АСВП у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчого листа № 462/520/15-ц виданого 06.04.2015 року Залізничним районним судом м. Львова, додатково вказано, що до відділу надходив вказаний виконавчий документ про 15.02.2017 року був повернутий стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 58).

Копією Повідомлення Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 15.02.2017 року стверджується, що відсутні підтверджуючі документи про те, що боржник отримує доходи на території Личаківського ВДВС м. Львів, так виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання (а.с. 59).

Копією Листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 25433 від 22.03.2023 року стверджується, у тому числі те, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 аліментів (а.с. 60).

Із долученого до матеріалів справи ВП-спецрозділ від 22.03.2023 року, за номером виконавчого провадження 47271635 вбачається, що у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції таке має статус закінченого, однак на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (закінчення ВП направлення ВД за належністю до іншого ВДВС) (а.с. 61).

Застосоване судом законодавство та висновки суду.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 17.4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10.10.2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18). Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18), від 23.09.2020 року у справі № 127/2-3538/10.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали чинності, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п. 40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», суд наголошує, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п. 1 ст. 6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст. 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 (також рішення у справі «Бурдов проти росії», заява № 589498/00, п. 34).

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Враховуючи зазначене, а також те, що матеріали справи містять відомості про втрату виконавчого листа № 462/520/15, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви та видачу дубліката виконавчого листа.

За таких підстав, оскільки боржник на сьогоднішній день не погасив заборгованість, самостійно рішення суду не виконується, виконавчий лист № 462/520/15 було втрачено, тому суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики про стягнення заборгованості видати дублікат виконавчого листа.

На підставі наведеного та керуючись ст. 18, 260, 261, 352, 353, 433 ЦПК України, п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики про стягнення заборгованості задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа у справі № 462/520/15, виданого 06.04.2015 року Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 26.01.2015 року і до досягнення повноліття дитини.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або в порядку та строки, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко