Провадження 2-о/127/656/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

06.12.2023 року судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, яку ухвалою суду від 06.12.2023 року було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали 08.12.2023 року було зареєстровано заяву на усунення недоліків.

Заява про видачу обмежувального припису мотивована тим, що ОСОБА_1 , 1948 р.н., є матір`ю ОСОБА_2 , 1975 р.н., вони зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом останніх трьох років ОСОБА_2 не працює, їх спільне проживання у квартирі стало нестерпним. ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо матері психологічне та фізичне насильство, ображає її словесно, штовхає, не дає можливості вільно пересуватись по квартирі і користуватись приміщеннями загального користування.

За вчинення щодо матері домашнього насильства фізичного та психологічного характеру ОСОБА_2 10.03.2023 року було винесено терміновий заборонний припис № АА 289605 у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою, також він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Зазначені факти та надані докази свідчать про високу ймовірність повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , настання тяжких наслідків для її фізичного та психічного здоров`я, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Зазначаючи правовою підставою ст.ст. 350-1, ст. 350-8 ЦПК України, заявник ОСОБА_1 просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покласти на нього наступні обов`язки:

-усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом забезпечення ОСОБА_2 безперешкодного доступу матері до кухні, ванної кімнати, туалету;

-заборонити ОСОБА_2 особисто контактувати з ОСОБА_1 та знаходитись з нею в одній кімнаті в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 її син, вони є співвласниками і проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Спільне проживання у квартирі стало нестерпним. ОСОБА_2 систематично вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство, б`є, ображає її, вживає нецензурну лайку, не дає можливості вільно пересуватись по квартирі і не допускає до кухні, ванної кімнати, туалету.

Представник заявника ОСОБА_3 підтримала заяву і просила вимоги ОСОБА_1 задоволити.

ОСОБА_2 повідомив, що він не чинить матері перешкод в користуванні кухнею, туалетом, ванною, а також не перебуває з нею в одному приміщенні, тому не заперечує щодо видачі обмежувального припису. Зазначив, що саме ОСОБА_1 перешкоджає йому користуватись кухнею і провокує сварки. Він не працює, є інвалідом 3 групи, мати вигнала його з квартири і він змушений був протягом трьох місяців жити у родичів.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1948 р.н. є матір`ю ОСОБА_2 . Вони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2018 року.

За вчинення щодо матері домашнього насильства фізичного та психологічного характеру 10.03.2023 року ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис № АА 289605 у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою протягом одного дня.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП за подіями 09.03.2023 року та 15.03.2023 року, згідно яких ОСОБА_2 ображав ОСОБА_1 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, застосовував фізичну силу.

19.07.2023 року за вчинення щодо ОСОБА_1 домашнього насильства ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис № АА 289632 у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою протягом трьох днів.

01.08.2023 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області № 127/22982/23 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП по подіям 18.07.2023 року (образа ОСОБА_1 нецензурною лайкою, погроза фізичною розправою) та накладене стягнення у виді штрафу.

Крім того, за вчинення щодо ОСОБА_1 домашнього насильства фізичного та психологічного характеру (застосування фізичної сили та словесних образ) 22.10.2023 року ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис № АА 317832 у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою протягом п`яти днів.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2023 року № 127/33781/23 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП по подіям 22.10.2023 року (образа матері нецензурною лайкою, застосування щодо неї фізичної сили) та накладене стягнення у виді штрафу.

Відповідно до пунктів 3, 5-8 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України визначено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 (провадження № 61-21971 св 19) тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Враховуючи наведені обставини і норми закону, оцінюючи ризики у даній справі і вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, ймовірні наслідки від його вчинення, суд вважає доцільним видати відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис на термін шість місяців у виді усунення перешкод у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом забезпечення ОСОБА_2 безперешкодного доступу ОСОБА_1 до кухні, ванної кімнати, туалету; заборони ОСОБА_2 особисто контактувати з ОСОБА_1 та знаходитись з нею в одній кімнаті в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 350-1 350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», Законом України «Про судовий збір»,

в и р і ш и в:

заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , 1975 р.н. і встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки:

-усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом забезпечення ОСОБА_2 безперешкодного доступу ОСОБА_1 до кухні, ванної кімнати, туалету;

-заборони ОСОБА_2 особисто контактувати з ОСОБА_1 та знаходитись з нею в одній кімнаті в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, компенсувати за рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , 1948 р.н., прож.: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2 , 1975 р.н., прож.: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 11 грудня 2023 року.

Суддя: