справа № 631/794/19
провадження № 2-ві/631/2/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т. М.,

за участі секретаря судового засідання Тиндик С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області без повідомлення учасників справи заяву представника позивача, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про відвід судді Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлани Василівни від розгляду справи з єдиним унікальним № 631/794/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В. знаходиться цивільна справа з єдиним унікальним № 631/794/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном.

14 грудня 2023 року головуючому судді у вказаній вище справі, представником позивача, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було заявлено відвід, який був поданий в електронному вигляді через систему «Електронний суд», зареєстрований за вхідним № 7024/23-вх. та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2023 року й Контрольного журналу справ і матеріалів, переданих до розгляду суді, о 16 годині 55 хвилин переданий для розгляду судді Трояновській Т. М.

Заява про відвід обґрунтована тим, що представником позивача ОСОБА_2 15 листопада 2023 року за допомогою системи «Електронний суд» була направлена заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. Станом на 28 листопада 2023 року заява представника позивача не була розглянута. 28 листопада 2023 року представник позивача повторно направив заяву про участь сторони позивача у судовому засіданні у режимі відеоконференції. Станом на 06 грудня 2023 року направлені заяви представника позивача ОСОБА_2 не були розглянуті судом. Також 06 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 не був підключений в режимі відеоконференції в системі «Електронний суд» для участі у призначеному судовому засіданні. Крім того, на момент подання заяви про відвід, а саме 14 грудня 2023 року, наступне судове засідання не призначено. Представник позивача вважає, що вказаними діями суддя перешкоджає представнику позивача брати участь у розгляді судової справи та вчиняє дії, направленні на затягування розгляду справи.

За правилами частин 7 та 8 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У даному випадку підстав для розгляду питання про відвід судді, що порушений представником заявника, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про відвід судді, суд, перш за все, виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Обставини, що виключають участь судді у цивільному провадженні та є підставою для його відводу (самовідводу) визначенні у положеннях статей 36, 37 Цивільного процесуального кодексу України, про що прямо зазначено у частині 2 статті 39 зазначеного нормативно-правового акту України.

Отже, чинне цивільне процесуальне кодифіковане законодавство України передбачає можливість заявлення учасниками справи відводу судді з підстав, прямо визначених ним.

Зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (пункти 3 та 5 частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України).

Крім того, частиною 1 статті 42 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що учасниками у справах позовного провадження є сторони та треті особи, а з огляду на зміст частини 1 статті 48 цього ж нормативно-правового акта України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

З огляду на викладене та враховуючи те, що ОСОБА_1 є позивачем у справі з єдиним унікальним № 631/794/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, його представником є адвокат Тойка Станіслав Сергійович, суд вважає, що останній наділений процесуальним правом на заявлення відводу головуючому судді у справі.

Аналізуючи зміст заяви про відвід судді, судом встановлено, що представник позивача вважає, що головуючий суддя, не розглядаючи заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, перешкоджає представнику позивача брати участь у розгляді судової справи та вчиняє дії на затягування розгляду справи.

Як було встановлено в ході розгляду заяви про відвід судді та матеріалів цивільної справи, у провадженні судді Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В. знаходиться цивільна справа з єдиним унікальним № 631/794/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном.

Вказана цивільна справа надійшла на адресу Нововодолазького районного суду Харківської області з Верховного Суду 01 листопада 2023 року та зареєстрована за вхідним № 5899/23-вх.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленої 06 листопада 2023 року під головуванням судді Мащенко С. В. вищевказану справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, проведення судового засідання призначено на 14 годину 00 хвилин 06 грудня 2023 року.

15 листопада 2023 року представником позивача ОСОБА_2 за допомогою системи «Електронний суд» була направлена заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

Аналогічне клопотання було направлено на адресу суду 28 листопада 2023 року.

Разом із тим, як убачається з матеріалів справи, 06 грудня 2023 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Мащенко С.В. в нарадчій кімнаті по кримінальній справі з єдиним унікальним № 631/1359/23 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, справа не слухалась. Судове засідання призначено до розгляду на 08 січня 2024 року о 10 годині 00 хвилин.

Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, Конституція України, має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 8 Основного Закону України).

Також слід відмітити, що у статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обумовлено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Статтею 126 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканість судді гарантується Конституцією і законами України. Вплив на суддю в будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий суд, яке полягає, зокрема, у забезпеченні розгляду справи незалежним і безстороннім судом, що також закріплено і національним законодавством.

Аналогічні за змістом положення містяться й у статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка встановлює, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пленум Верховного суду України у пункті 5 своєї постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснив, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. При цьому:

а) стосовно суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді: з`ясовується, чи виявляв він упередженість або безсторонність у даній справі;

б) стосовно об`єктивного критерію чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Тобто у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про безсторонність суду (пункти 49 і 50 рішення у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), ухваленого 09 листопада 2006 року).

В силу приписів статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Натомість авторитет суду та судових рішень у суспільній свідомості пов`язується з авторитетом судді, оцінкою його поведінки як у сфері судочинства, так і поза межами його професійної (службової) діяльності.

Професійна діяльність суддів, пов`язана з відправленням правосуддя, зобов`язує суддів демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки, що означає добровільні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і поза залою судового засідання.

Також стаття 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого 22 лютого 2013 року XI черговим з`їздом суддів України, наголошує, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Крім того, загальними правилами, які відображені у Бангалорських принципах поведінки судді, прийнятих 19 травня 2006 року та схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки в змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Стаття 36 Цивільного процесуального кодексу України, на яку посилається заявник, як вже зазначалось вище, зокрема передбачає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (пункт 5 частини 1).

При цьому як закріплено у частині 3 статті 39 Цивільного процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, клопотання про відвід мають бути вмотивованими, оскільки належна вмотивованість та обґрунтованість правового документа є складовою юридичної визначеності.

Тобто, для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість або необ`єктивність судді. Обставини, які покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Такі обставини при розгляді заяви про відвід судді Мащенко С. В. не встановлені, заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді та унеможливлювали ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, доводи викладені в заяві про відвід, не містять доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді.

Заявник, зазначаючи про можливі сумніви у неупередженості судді, не наводить жодних аргументів щодо цього, не зважаючи на пряму вказівку процесуального закону: «відвід повинен бути вмотивованим».

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Як вже вказувалось вище, відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них. Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду. Проте, в даному випадку підставою для відводу судді Мащенко С. В., як слідує із заяви представника позивача Тойки С. С. є те, що судом не розгянуті заяви про проведення судового засідання у режимі відеоконференції та не призначена дата наступного судового засідання, тобто заявник не погоджується з процесуальними діями судді. Разом із тим, будь-яких інших аргументів або доказів, які підтверджують наявність упередженості судді при розгляді справи, не наведено.

Сумніви позивача щодо небезсторонності судді у цій справі не є підтвердженими, інші обставини упередженості судді не наведені. Крім того, як встановлено судом, 06 грудня 2023 року розгляд справи не відбувався через перебування головуючого судді Мащенко С. В. у нарадчій кімнаті за результатом розгляду кримінального провадження, наступне судове засідання по справі призначене на 08 січня 2024 року.

Європейський суд з прав людини при вирішенні справи «Білуха проти України» у пункті 49 рішення від 09 листопада 2006 року, заява № 33949/02, з посиланням на свою усталену практику зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, пункт 42).

Пункт 50 цього рішення вказує, що стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Як зазначено Верховним Судом в ухвалі від 14 липня 2020 року у справі № 826/11409/17 для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Верховний Суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Таким чином, враховуючи те, що відвід представника позивача ґрунтується лише посиланням на те, що 06 грудня 2023 року не відбувся розгляд справи, вказане не може свідчити про упередженість головуючого судді при розгляді справи, тому заява про відвід є необґрунтованою. Як вже вказувалось, будь-яких інших мотивів та доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи, заявником не наведено.

Окрім іншого суд бере до увагу правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 908/137/18, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46). Згідно з об`єктивним критерієм Велика Палата Верховного Суду зазначила, що необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Отже, беручи до уваги зміст заяви про відвід та його підстави, ураховуючи недоведеність представником позивача наявності безсторонності судді Мащенко С. В. (існування упередженості, про що може свідчити її особисті переконання та поведінка), відсутність будь-яких достовірних відомостей про існування її прямої чи побічної заінтересованості у результаті розгляду справи або щодо наявності інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви представника позивача по справі ОСОБА_1 Тойки Станіслава Сергійовича про відвід судді Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлани Василівни від розгляду справи з єдиним унікальним № 631/794/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись положеннями статтей 2, 4, 12 13, 18, 33, 34, 36, 37, 39, 40, 42, 48, 258 260, 352, 353, 357 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача по справі, ОСОБА_1 адвоката Тойки Станіслава Сергійовича, про відвід судді Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко Світлани Василівни від розгляду справи з єдиним унікальним № 631/794/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Суддя: Т. М. Трояновська