_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/679/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Свистуновій Є.С. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» про захист прав споживача та стягнення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2022 року адвокат Галайчук Ганна Сергіївна, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), АТ Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у якому просила стягнути з останніх двох, посилаючись на норми ст.1212 ЦК України, кошти у сумі 26561,64 грн., а з відділу виконавчої служби 2859,30 грн.

Позов вмотивовано тим, що у зв`язку з примусовим виконанням рішення Київського районного суду м.Одеси від 06.06.11 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом № 014/0030/85/87338 від 25.12.2007 року у розмірі 257463, 63 доларів США , що за курсом НБУ ( 1 долар США дорівнює 7,91071грн) складає 2 036 717,85 гривень, а також судових витрат, у провадженні Першого Київського ВВС Одеського МУЮ перебувало виконавче провадження з його виконання, однака у зв`язку із самостійним врегулюванням спору між боржником та стягувачем, 07.05.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (правонаступник стягувача) звернулось до відділу ДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

03.06.2021 року державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Гнатюк Д.В., виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 44091377 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», однак у період з 19.01.2018 по 11.05.2021р. з Прібилова було стягнуто на користь Банку 26561,64 грн. та у якості виконавчого збору на користь ВДВС 2859,30 грн.

Позивач вважає, що на підставі ст.1212 ЦК України . зазначені суми повинні бути стягнуті з відповідачів на його користь.

Представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, інші учасники справи у засідання не прибули.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа №1512/2-593/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом.

06.06.2011 року Київським районним суду м.Одеси було ухвалено рішення по справі №1512/2-593/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль»(65000, м.Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, , Р/Р2909949) заборгованість за кредитом № 014/0030/85/87338 від 25.12.2007 року у розмірі 257 463, 63 доларів США , що за курсом НБУ ( 1 долар США дорівнює 7,9107 грн) складає 2 036 717,85 гривень з них: - заборгованість за кредитом 134 883,96 доларів США, що складає 1 067 018,63 грн.; - заборгованість за відсотками 40 003,94 доларів США, що складає 316 459,16 грн.; - пеня за прострочення тілу кредита 6018,21 доларів США, що складає 47 608, 25 грн.; - пеня за прострочення відсотків по кредиту 76 558,56 доларів США, що складає 605 631, 81 грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати.

На підставі заяви стягувача 12.01.2012 року судом було видано виконавчі листи для примусового виконання рішення суду.

25.02.2019 року до суду з заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Київського районного суду м.Одеси від 06.06.2011 року №1512/2-593/11 звернувся ТОВ ФК «Довіра та Гарантія», яка мотивована тим, що 27.06.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/7-4559, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/0030/85/87338 від 25.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , перейшло до ПАТ «КІБ», а надалі 27.06.2017 року між ПАТ «КІБ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/7-4559/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/0030/85/87338 від 25.12.2007 року перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», у зв`язку з чим, ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 18.03.2019 року здійснено заміну стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ( МФО 300346 м. Київ, 04112 вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 у виконавчих листах №1512/2-593/11.

07.05.2021року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до Начальника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

03.06.2021 року державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Гнатюк Д.В., виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 44091377 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»

У період з 19.01.2018р. по 11.05.2021р. з Прібилова було стягнуто на користь АТ «Райффайзен Банк» 26561,64 грн. та у якості виконавчого збору на користь ВДВС 2859,30 грн.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Отже, за змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Як встановлено судом, між позивачем та АТ «Райффайзен Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Довіра та Гарантія», було укладено кредитний договір, що є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Факт набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Аналогічний правовий висновок відносно застосування ст. 1212 ЦК України міститься в постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року в справі N 472/786/18.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі N 916/1415/19).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування ст.1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням виконавчого збору державним виконавцем які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст.1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження.

Частиною 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вказана позиція підтверджується постановою Верховного суду від 05 лютого 2020 року по справі №201/8493/18.

Позивачем в порядку адміністративного судочинства дії та постанови виконавця щодол стягнення виконавчого збору не оскаржувались, неправомірними вони не визнавались.

Сукупність приведених обставин дає підстави дійти висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права,а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.