Справа № 638/5709/23
Провадження № 2/638/3645/23
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2023 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Тимченко А.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 (адреса проживання за реєстрацією: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (зареєстрована: АДРЕСА_3 ) про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Як вбачається із позовної заяви, вона подана двома позивачами- ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 .

Так, відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі та підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно із ч. 1 ст. 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітні осіб віком до 14 років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Проте всупереч наведеним положенням позивачем ОСОБА_4 не надано доказів того, що вона є представником малолітньої ОСОБА_2 , позовна заява від імені ОСОБА_1 як представника ОСОБА_2 не підписана.

Крім того, відповідно до вимог п.п.3, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Але позивачем не зазначено ціну позову, не зазначені докази , які підтверджують вказані обставини, які також не долучені до позовної заяви, всупереч наведеним вимогам ЦПК України.

Позовна заява містить клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до моменту вирішення судом питання про відкриття провадження у справі з посиланням на наявність на утриманні малолітньої доньки.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» №3674-VI.

Частиною 1 ст. 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Наведене узгоджується з вимогами частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Проте позивачем не наведено жодних доказів на підтвердження підстав для відстрочення сплати судового збору.

При цьому, з урахуванням невизначеності ціни позову у позовній заяві, суддя роз`яснює позивачу, що вимога про застосування наслідків недійсності правочину є також майновою вимогою.

Так, відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується за загальною сумою всіх вимог.

Згідно з ч.2 ст.216 ЦК застосування наслідків недійсного правочину полягає у тому, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користування майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Позивачем заявлено вимоги про визнання за нею права власності на кавартиру АДРЕСА_2 , і саме це є фактичним поверненням сторін у попередній стан, а тому ці вимоги по своїй суті є майновими і судовий збір повинен бути сплачений у сумі, яка обчислюється виходячи від вартості відшукуваного майна. Зазначена правова позиція неодноразово висловлювалась судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Розраховуючи суму судового збору, яку необхідно сплатити за подання позову, позивачу слід виходити з того, що ним заявлено дві вимоги, вимога про застосування наслідків недійсності правочину є майновою вимогою та повинна обраховуватись з урахуванням вартості майна, на яке просить визнати за ним право власності позивач.

Відповідно до ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Беручи до уваги наведене вище, враховуючи, що вимогами п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України унормовано, що ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності визначається дійсною вартістю майна, позивачу на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна, право особистої приватної власності на яке він просить визнати за собою, необхідно надати суду звіт про оцінку майна в актуальній редакції, в якому буде визначено дійсну вартість такого майна.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість.

Вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку є, згідно з Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, ринковою вартістю. Ця вартість визначається згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Доказів на підтвердження дійсної вартості майна на час звернення до суду із позовом, позивачем до позовної заяви не додано, що позбавляє суд можливості визначення належної до сплати суми судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, прохальна її частина має одночасно вимогу майнового характеру та вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер та надати до суду оригінали підтверджень сплати судового збору.

Крім того, згідно із ч. 6 ст. 177 ЦПК України до заяви про визнання акту чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акту чи договору чи засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача- клопотання про його витребування.

Але позивачем не дотримані наведені вимоги положень ЦПК України, та до позовної заяви не додано ані договору купівлі - продажу, який позивач просить визнати недійсним, ані клопотання про його витребування.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Керуючись ст.187, ст.260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 (адреса проживання за реєстрацією: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (зареєстрована: АДРЕСА_3 ) про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину- залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом 7 днів з моменту отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виправлення недоліків позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в частині стягнення судових витрат в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк

Суддя А.М.Тимченко