Справа № 242/5727/21
Провадження № 2/242/241/23
Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Гандзюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мазуренко Сергій Сергійович, до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,-
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10.12.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29.09.2022 року прийнято відмову представника позивача від позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 та закрито провадження в цій частині позовних вимог.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просять суд слухати справу у їх відсутність та не заперечували проти винесення по справі заочного рішення.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст.223,280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно заяви від 02.11.2020 року ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП скоєного 29.10.2020 року, пошкоджений транспортний засіб «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_2 .
Згідно страхового акту № 2071618-1 від 18.11.2020 року, складеного ПрАТ «СК «ВУСО» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № 181877143 від 17.03.2020 року, страховий випадок стався 29.10.2020 року, винний в ДТП водій ОСОБА_2 , власник пошкодженого майна «Skoda Fabia» н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 11 105 грн. 84 коп.
22.03.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги від 22.03.2021 року, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договору страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.
Згідно додатку № 1 до Договору № 22/03/2021 про відступлення прав вимоги від 22.03.2021 року, серед яких є договір страхування № 181877143 від 17.03.2020 року, страхувальник ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_2 та сума боргу 11 105 грн. 84 коп.
Згідно повідомлення № 2071618-1 від 23.03.2021 року, ФОП « ОСОБА_1 » повідомила ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо відступлення прав вимоги 22.03.2021 року ПрАТ «СК «ВУСО» до ФОП « ОСОБА_1 » по відшкодуванню у порядку регресу збитків завданих потерпілому за Договором № 22/03/2021 про відступлення права від 22.03.2021 року.
Згідно акту (вимога) № 2071618-1 від 23.03.2021 року ФОП « ОСОБА_1 » звернулась до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з проханням перерахувати у порядку регресу збитки виплачені за страхове відшкодування за Договором № 181877143 від 17.03.2020 року у сумі 11 105 грн. 84 коп.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 979,980 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові Інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа. що одержала страхове відшкодування. має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» виконано всі обов`язки по виплаті ОСОБА_4 страхового відшкодування та відступлено право вимоги ФОП ОСОБА_1 , до ФОП ОСОБА_1 перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з ОСОБА_2 виплаченого страхового відшкодуванняу розмірі 11 105 грн. 84 коп.
З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача виплачене страхове відшкодування в загальній сумі 11 105 грн. 84 коп.
Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд встановив наступне.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ч.4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення права надано Конституційним Судом України в рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000; від 30.09.2009 №23-рп/2009; від 11.07.2013 №6-рп/2013.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі № 826/1216/16).
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано до суду: договір № 17 від 10.02.2021 року про надання правової (правничої) допомоги, укладений між адвокатом Мазуренко С.С. та ФОП ОСОБА_1 ; додаткова угода № 2 акт приймання-передачі (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 17 від 10.02.2021 року, згідно якого адвокат Мазуренко С.С. виконав, а ФОП ОСОБА_1 прийняла здійснену правову допомогу на загальну суму 11 863,80 грн.; квитанція до прибуткового касового ордера від 18.05.2021 року, згідно якої Голова Адвокатського об`єднання «Правовий горизонт» адвокат Мазуренко С.С. прийняв від ФОП « ОСОБА_1 » по договору № 17 від 10.02.2021 року та Акт № 2 приймання-передачі наданих послуг від 18.05.2021 року суму у розмірі 11 863 грн. 80 коп.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позов задоволено, то і витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 11 863 грн. 80 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 955 грн. 67 коп. та, враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 955 грн. 67 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,530,536,610,612,979,980,1054,1191 ЦК України, ст. ст.12,13,89,133,141,223,263-265,280-283 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) збитки в порядку регресу у розмірі 11 105 (одинадцять тисяч сто п`ять) грн. 84 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 11 863 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят три) грн. 80 коп. та по сплаті судового збору у розмірі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 67 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська