Справа № 305/861/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 червня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів : Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" змінено найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2022 року у складі судді Ємчука В.Е., у справі за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

Акціонерне товариство "Альфа-Банк" змінено найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (далі Первинний кредитор) та громадянином ОСОБА_1 04.09.2007 року Кредитного договору №1454 Відповідач отримав у Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) кредит у розмірі 50000 Доларів США. Відповідно до цього договору Відповідач зобов`язався повертати кредит на умовах, що визначені договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком №1 до нього. 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-банк" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ПАТ "Альфа-банк" права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та фізичними особами, у тому числі й за договором №1454 від 04.09.2007, отже Позивач вправі вимагати сплатити заборгованість по Кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем умов Договору. Боржник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 12.04.2016 року має прострочену заборгованість: за кредитом - 9480,02 долара США, по відсотках 427,17 долара США. Відповідно до умов Кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем будь-яких зобов`язань, взятих на себе згідно з умовами Кредитного договору, в тому числі щодо сплати щомісячних платежів незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту, Позивач має право вимагати сплатити заборгованість по кредиту, в тому числі суми кредиту (або її відповідної частини) та/або процентів за користування кредитом, та/або комісії за управління кредитом, та/або суми неустойки чи інших грошових зобов`язань за Кредитним договором. Для захисту своїх кредиторських прав, на виконання умов Кредитного договору Відповідачу було направлено письмово повідомлення про усунення порушень, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 9907,19 долара США, з яких: за кредитом 9480,02 дол. США, по відсотках 427,17 долара США, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2022 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Альфа-Банк", змінено найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк», просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заявлений позов, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявлених вимог, дав їм неправильну правову оцінку, не дослідив надані позивачем докази та безпідставно дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Резуненко О.А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інтенції залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтоаність.

В судовому засіданні представник апелянта Дорош І.М. підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідача - Резуненко О. А. в судовому засіданні заперечив апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявленого позову.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України)

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2. ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Кредитного договору №1454 від 04.09.2007, укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (далі Банк) та відповідачем ОСОБА_1 ,(Позичальник) останній отримав у Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) кредит на ремонт житлового будинку у розмірі 50000 доларів США, з процентною ставкою 12.9% річних, з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2027 року.

Виконання цього договору забезпечується іпотекою, якою є нежитлова будівля, міні-готель, що розміщена за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, смт Ясіня, полонина "Драгобрат" б/н, оціночна вартість 554662 гривні. Договором передбачено збільшення процентної ставки до 31% від суми кредиту у разі використання кредиту не за цільовим призначенням та до 30% річних у разі порушення Позичальником строку погашення кредиту, а також сплату штрафу у розмірі 15% річних від суми кредиту у разі порушення зобов`язань за цим договором.

Погашення кредиту та процентів за договором здійснюється Позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1), який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.4 Договору)

З Графіку погашення кредиту за Договором, вбачається, що з 03.10.2007 року ОСОБА_1 повинен був вносити обов`язковий щомісячний платіж на погашення Кредиту в сумі 208,33 доларів США й останній платіж мав бути внесений 03.09.2027 року 209,13 доларів США.

Згідно з п. 5.3.2 Договору Банк має право вимагати від Позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, суму неустойки й збитків, передбачених цим Договором, у випадках, які визначаються згідно з цим Договором істотними та можуть негативно вплинути на стан кредитної заборгованості Позичальника, а саме: якщо Позичальник прострочив свої зобов`язання по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць відповідно до Умов цього договору; у разі несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; у випадку перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10% та ін.

Відповідно до п. 5.2.7 Кредитного договору №1454 від 04.09.2007 року, Позичальник зобов`язувався достроково погасити заборгованість за цим Договором протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення від Банку про вимогу достроково виконати зобов`язання за даним Договором у випадках, передбачених п. 5.3.2 Договору.

З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ПАТ "Альфа-банк" права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами, у тому числі й за договором №1454 від 04.09.200 (витяг з Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012), отже позивач вправі вимагати сплатити заборгованість по Кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов Договору.

28.04.2016 року ПАТ "Альфа-Банк" направив ОСОБА_1 вимогу вих. №36703-102 б/б від 25.04.2016 про усунення порушень , що підтверджено фіскальним чеком Укрпошти, в якій зазначено, що умови Кредитного договору №1454 від 04.09.2007, згідно з яким боржником є ОСОБА_1 , не виконуються, неодноразові звернення банку з питань виконання зобов`язань з виплати кредиту проігноровані, питання реструктуризації не вирішено та станом на 12.04.2016 року загальна сума заборгованості становить 9941,10 долара США. Зважаючи на викладене та положення Договору, ПАТ "Альфа-Банк" вимагає від Позичальника у строк до 30 днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше 3 днів з дати отримання, повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за користування кредитом і нараховані штрафні санкції.

Відповідачем залишена дана вимога без задоволення.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом договором станом на 12.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 9907,19 доларів США, з яких за кредитом - 9480,02 доларів США, по відсотках - 427,17 доларів США.

За клопотанням представника відповідача ухвалою Рахівського районного суду від 22.12.2016 року у даній справі було судову економічну експертизу фінансово-кредитних операцій, для визначення правильності нарахування заборгованості, правильності нарахування відсотків та фактичного залишку заборгованості станом на 12.04.2016 року за Кредитним договором №1454 від 04.09.2007 року, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідному інституту судових експертиз.

Однак, дана ухвала суду невиконана у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не здійснено оплату за проведення даної експертизи.

За повторним клопотанням відповідача ухвалою Рахівського районного суду від 04.07.2019 року призначено судову економічну експертизу фінансово-кредитних операцій, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідному інституту судових експертиз та витребувано від позивача детальний графік усіх платежів за кредитним договором; розширений розрахунок розміру заборгованості за договором з посиланням на первинні документи обліку та методику розрахунку; оригінали первинних документів на підтвердження здійснення грошових операцій за договором, а також виписки по рахунках, на які здійснювалася оплата заборгованості та нарахованих відсотків позичальником.

На виконання даної ухвали позивачем надано виписки по рахунках, копію додатку №1 до кредитного договору та розрахунок заборгованості, який також подано до позовної заяви. Також вказано, що розширений розрахунок заборгованості та виписки по рахункам за період з 04.09.2007р по 17.12.2012р (дата відступлення прав до АТ «Альфа-Банк») можливості надати не має, оскільки такі знаходяться у первинного кредитора.

Згідно висновку експерта від 20.05.2021 №30632/19-72,: враховуючи умови кредитного договору №1454 від 04.09.2007 року, в т.ч. додаток №1 (графік погашення кредиту), а також те, що первинні документи з обліку операцій за кредитним договором не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положенню про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України від 30.12.1998 року №566, затвердженого Постановою Правління НБУ, за наданими на дослідження документами не видається за можливе визначити чи правильно розрахована та нарахована сума заборгованості за кредитним договором №1454 від 04.09.2007 року, чи правильно розраховані та нараховані суми заборгованості по відсотках за кредитним договором №1454 від 04.09.2007 року та який фактичний залишок заборгованості за кредитним договором №1454 від 04.09.2007 року на дату розрахунку.

Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1-3ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. (ч.ч.1-3 ст. 83 ЦПК України)

Згідно із ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до стст.13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи доведено, що позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за укладеним кредитним договором, подав суду кредитний договір, з якого у відповідача виникли зобов`язання з його виконання та погашення кредиту, договір відступлення до нього прав вимоги за укладеним з відповідачем кредитним договором, розрахунок заборгованості, яка наявна за відповідачем за укладеним кредитним договором, а в процесі розгляду справи судом першої інстанції на вимогу суду позивач надав виписки по рахунках відповідача, де відображено рух грошових коштів по кредитному договору та сплату по ньому коштів.

Натомість, відповідач, не заперечуючи укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів за договором та здійснення ним з моменту укладення договору (04.09.2007р.) оплат за договором, в порушення вищевказаних вимог процесуального закону, не подав жодних належних, допустимих достовірних та достатніх доказів, які б вказували про неврахування банком тих чи інших платежів, які він здійснював за договором або неправильність їх зарахування в погашення кредиту, або спростовували б рух коштів, які відображені у наданих банком виписках по рахунках відповідача, а лише голослівно посилається на недоведеність банком заявленої заборгованості.

Тобто, відповідачем у встановленому процесуальному порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед кредитором є іншою, ніж та, що зазначена у розрахунку позивача; відповідачем не надано контррозрахунку; не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу, у більшому розмірі ніж зазначено позивачем. Відтак відповідачем не наведено доводів і не подано належних і допустимих доказів на спростовання розрахунку заборгованості позивача .

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач з моменту укладення договору належним чином не виконував свої зобов`язання, неодноразово допускав прострочення оплат за договором, що відповідно до пунктів. 5.3.2, 5.2.7 є підставою для дострокового стягнення з нього заборгованості за договором.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом станом на 12.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 9907,19 доларів США, з яких за кредитом - 9480,02 доларів США, по відсотках - 427,17 доларів США.

Даний розрахунок заборгованості разом з наданими банком виписками по рахунках відповідача, з відображенням руху грошових коштів по отриманню кредиту та сплати по ньому коштів, є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, який підтверджує неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором та наявність заборгованості за кредитним договором. Відповідачем не спростовано їх правильність та правомірність.

Суд першої інстанції, розглядаючи даний спір, не врахував вищенаведених фактичних обставин справи та вимог закону, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки, та необґрунтовано відмовив у задоволенні заявленого позову.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з вищенаведених підстав.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем за подання позову та апеляційної скарги сплачено судовий збір у загальному розмірі 5673,58 грн., дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2022 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким заявлений позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (МФО 300346, ) заборгованість за кредитним договором №1454 від 04.09.2007 року у розмірі 9907,19доларів США, з яких: за кредитом - 9480,02 доларів США, по відсотках - 427,17 доларів США та 5673,58 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 12 червня 2023 року.

Головуючий :

Судді