Провадження №2/523/1881/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"01" червня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

за участю секретаря судового засідання Сервачук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

10.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси.

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, в якому просить:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 22.09.2020 р приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., який зареєстровано в реєстрі за №3797, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що виникла за Кредитним договором №0 від 13 жовтня 2008 року.

- стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал», на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 13.10.2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 13713 доларів США та взяла на себе зобов`язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 13.10.2015 року зі сплатою 14.50% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль: Тип ТЗ: легковий комбі, марка: Citroen; модель СІ; рік випуску 2008, який належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Обтяження на вказаний автомобіль було зареєстровано позивачем 31.05.2012 року.

20.04.2012 року між АКБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір Факторингу № 05/12, на підставі якого та у відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про заставу», ч. 2 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з вказаних Договорів, в т.ч. з Договору, яким забезпечено виконання зобов`язання.

16.07.2015 року ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави.

24.09.2015 року заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області у справі №467/1301/15-ц позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.10.2008 року, яка станом на 18.02.2015 року становить: 615211 грн. 03 коп., яка складається із: - 244441,54 грн. заборгованості по основній сумі; - 102698,56 грн. заборгованості за нарахування відсотків на дату відступлення права вимоги; - 204093,82 грн. нараховані відсотки на дату подачі позову; - 240 грн. заборгованість за комісією на дату відступлення права вимоги; - 63737,11 грн. пені за несвоєчасно виконані зобов`язання, звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль: Тип ТЗ: легковий комбі, марка: Citroen; модель СІ; рік випуску 2008; державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . вартість якого згідно договору застави становила 79860 грн., який належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Кредекс Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отримати дублікат), а також наданням ТОВ «Кредекс Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» за №01/08-2018 від 01 серпня 2018 року «Про перейменування ТОВ «Кредекс Фінанс» на ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Кредекс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал».

25.05.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулась до суду з заявою, в якій просило суд видати дублікат виконавчого листа № 467/1301/15-ц, звернувши до виконання рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24.09.2015 року про звернення стягнення на предмет застави з ОСОБА_1 та поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 467/1301/15-ц

15.07.2020 року ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області в задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення попущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання було відмовлено.

22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №3797, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 0 від 13 жовтня 2008 року.

30.09.2020 року приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» відкрив виконавче провадження №63171981 з виконання виконавчого напису №3797 від 22.09.2020 року приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за Кредитним договором № 0 від 13 жовтня 2008 року та суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

01.12.2020 року приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. виніс постанову про опис та арешт майна боржника, якою описав та наклав арешт на автомобіль Citroen, С1; 2008 року випуску; державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві власності.

Як вказує позивачка, 16.07.2015 року відповідач вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави. Тому, право вимоги відповідач використав у 2015 році.

Таким чином, відповідачем пропущений встановлений чинним законодавством України трирічний строк для звернення до нотаріуса з вимогою вчинити виконавчий напис. Як вказує позивачка, нотаріусом не було враховано того, що Банк звернувся до останнього з пропущенням таких строків, та як наслідок було незаконно вчинено виконавчий напис.

Таким чином, позивачка вважає, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису, передбачених законом.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.01.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 18.02.2021 року на 11год. 15хв.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 17.11.2022 року на 10год. 15хв.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. До суду від представника адвоката Іскренка О.С. надійшла письмова заява, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив суд розгляд справи проводити за відсутності позивачки та її представника (арк.сп.155).

У судове засідання представник відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

В матеріалах справи міститься письмовий відзив, в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні (арк.сп.76-81).

У судове засідання третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Личук Т.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У судове засідання третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суд письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп.103).

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача та інших учасників процесу, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов є обґрунтованим, є доказаним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що 13.10.2008 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 13713 доларів США, із зобов`язанням повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 13.10.2015 року зі сплатою 14.50% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль: Тип ТЗ: легковий комбі, марка: Citroen; модель СІ; рік випуску 2008, який належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (арк.сп. 19-20).

Судом встановлено про те, що заочним рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24.09.2015 року позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково.

Судом встановлено про те, що 22.09.2020 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис №3797, яким запропоновано стягнути на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (, місцезнаходження: 04053, Україна, м. Київ, вул. Кудрявеький узвіз, буд.№5-Б, р/р НОМЕР_2 в Акціонерному Банк "Південний"), (надалі - "Стягувач"), заборгованість, що виникла за Кредитним Договором №0 від 13 жовтня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами,(надалі - "Кредитний договір"), який укладений між АКЦІОНЕРНИМ КОМЕРЦІЙНИМ ІННОВАЦІЙНИМ БАНКОМ "УКРСИББАНК", (правонаступник ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК", ), та ОСОБА_2 (надалі «Боржник»), ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження - м. Одеса,- реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації:. АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: невідоме, фактичне місце роботи: невідоме. .

Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "УКРСИББАНК" () за вказаним кредитним договором є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КРЕДЕКС ФІНАНС" () на підставі Договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року, Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" за №01/08-2018 від 01 серпня 2018 року "Про перейменування ТОВ "Кредекс Фінанс" на ТОВ "Вердикт Капітал", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс () змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (), в зв`язку з чим ТОВ "Вердикт Капітал" виступає правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "Кредекс Фінанс".

Стягнення заборгованості здійснюється за період з 24 травня 2017 року по 04 травня 2020 року. Сума заборгованості складається з:

- суми заборгованості 3 % (відсотки) річних за період 24 травня 2017 року по 04 травня 2020 року - 31 487 (тридцять одна тисяча чотириста вісімдесят сім) грн. І7 коп.;

- пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за період з 24 травня 2019 року по 04 травня" 2020 року - 97 641 (дев`яносто сім тисяч шістсот сорок один) грн, 05 коп,;

- суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Загальна сума заборгованості становите 129 128 (сто двадцять дев`ять тисяч сто двадцять вісім) грн. 22 коп. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (арк.сп. 18).

Судом встановлено про те, що 30.09.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису №3797, виданий 22.09.2020 року, ВП №63171981 (арк.сп.21-22

Судом встановлено про те, що 01.12.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника щодо виконання виконавчого напису №3797, виданий 22.09.2020 року, ВП №63171981 (арк.сп. 23-24).

За загальним правилом статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат").

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат").

За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України "Про нотаріат" та главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Із матеріалів справи вбачається про те, що виконавчий напис №3797 Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. від 22.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №0 від 13.10.2008 року виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6- 887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року, справа № 310/9293/15, провадження № 61-154св18.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру заборгованості зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність указаної заборгованості.

У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В., Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ,18 , 22, 23, 1167 ЦК України, Закону України "Про нотаріат", суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис №3797 від 22.09.2020 року, який вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, 04053, м. Київ, Кудрявський узвіз, 5Б) на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2023 року.

Суддя: Аліна С.С.