Житомирський апеляційний суд
Справа №935/1874/20 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 53 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Микитюк О.Ю., Трояновської Г.С.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу № 935/1874/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Янчук В.В. у м. Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом та після його уточнення (а.с.91-95 том 1), просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 40 890,90 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі Товариство, ПАТ СГ «ТАС») матеріальну шкоду у розмірі 27 935, 10 грн. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову зазначав, що 23 травня 2020 року, близько 19 год. 44 хв., в м. Коростишів, по вул. Горького, 12 а відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Toyota Prado», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 12. 1 ПДР України, допустила зіткнення з автомобілями «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер, НОМЕР_2 та «Renault Grand Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності позивачу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) його автомобіль зазнав механічних ушкоджень. ПАТ СГ «ТАС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 19500 грн, проте вказана сума не покриває всіх матеріальних збитків.

Вказує, що всього вартість ремонту його авто становила 85 636,00 грн , а розмір матеріального збитку згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 99 від 17.07.2020 становить 46 935,00 грн. Вартість зносу транспортного засобу, що вираховується з суми відновлювального ремонту становить 38 700,90 грн. Вартість експертного дослідження складає 2000 грн.

Позивач вказував, що вартість страхового відшкодування повинна становити 45 435,10 грн (зменшена на суму франшизи, що становить 1500 грн ) та 38 700,90 грн так як ці виплати підлягають сплаті страховиком.

Цивільно-правова відповідальності ОСОБА_2 застрахована і страхова компанія провела часткову виплату в сумі 19 500 грн, тому до відшкодування збитків завданих діями ОСОБА_2 з ПАТ СГ «ТАС» підлягає стягненню на його користь матеріальна шкода у розмірі 25 935,10 грн, що здійснюється з наступних обрахунків: 85636 грн (сума завданих збитків) 19500 грн (сума страхового відшкодування) 1500 грн (франшиза) 38700,90 грн (вирахування коефіцієнту зносу). А також 2000 грн які пов`язані з витратами на проведення експертизи, що разом становить 27 935,10 грн.

Щодо розміру матеріальних вимог до ОСОБА_2 вказував, що оскільки вартість майнового збитку завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Вважає, що відшкодування шкоди, яка завдана йому внаслідок дій ОСОБА_2 у випадку недостатності страхового відшкодування для компенсації завданих збитків покладається на останню.

З огляду на це з ОСОБА_2 підлягає стягненню на його користь різниця між нарахованим збитком і фактично сплаченим, що становить розмір коефіцієнту зносу на який зменшено страхову виплату, що складає 38 700,90 грн, а також франшиза у розмірі 1500 грн, яка не сплачена у добровільному порядку ОСОБА_2 . Також він поніс витрати на оренду майданчику для зберігання свого транспортного засобу у розмірі 690 грн, що разом становить 40 890,90 грн.

Крім того внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань у розмірі 50 000 грн., що полягають у пережитих ним душевних хвилюваннях і стражданнях, які вплинули на стан його здоров`я та звичний спосіб життя, ці події зумовили втрату нормальних життєвих зв`язків. Вказував, що він є будівельником та використовує автомобіль в тому числі для роботи та перевезення інструментів та вантажу, тому після ДТП втратив нормальну можливість працювати та отримувати дохід, змушений був позичати гроші у рідних та друзів, наймати інший транспортний засіб, витратив час на звернення до страхової, адвоката та суду, що викликає необхідність витрати додаткового часу та коштів. Також на наступний день після ДТП погіршився стан здоров`я його дружини ОСОБА_3 та вони були змушені викликати швидку. Вони зверталися до медичного закладу через погіршення психічного стану здоров`я дружини, каталізатором якого були постійні конфліктні ситуації, які виникали внаслідок того, що вони проживають в одному багатоквартирному будинку з відповідачкою, тому просив суд позов задовольнити.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 1500 грн та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. В задоволенні позовних вимог до ПАТ СГ «ТАС - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не погоджується з рішенням частково, зокрема у частині відмови у задоволенні вимог до ОСОБА_2 та ПАТ СГ «ТАС» про стягнення матеріальної шкоди. Вважає рішення у цій частині необґрунтованим у зв`язку з неповнотою встановлення судом обставин справи, неправильної оцінки і дослідження доказів по справі та порушення норм матеріального права, що є підставами для скасування такого рішення у цій частині. Зокрема, здійснивши ряд порушень матеріального і процесуального права прийняте судом першої інстанції рішення є неправомірним, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 99 від 17 липня 2020 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «RENAULT GRAND SCENIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , пошкодженого при ДТП складає 46 935,00 грн, вартість зносу транспортного засобу, що вираховується з суми відновлювального ремонту становить 38 700,90 грн, всього вартість ремонту складає 85636,00 грн.

У зв`язку із настанням страхового випадку, Товариство здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 19 500 грн. Таким чином, невідшкодованою залишається сума у розмірі 46 935 грн (вартість матеріального збитку) - 19500 грн (сума виплаченого страхового відшкодування) - 1500 грн (франшиза) = 27435 грн.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення цієї суми збитку з ПАТ СГ «ТАС», суд виходив з того, що Позивачем із Товариством була погоджена сума страхового відшкодування. Однак, суд не прийняв до уваги ту обставину, що матеріали страхової справи містять необґрунтовані висновки про вартість завданого збитку, а також не містять ряд пошкоджених деталей, вартість яких не врахована у суму відшкодування.

Так, у судовихзасіданнях сторонами було заявлено клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи саме у зв`язку з не включенням страховиком до вартості страхового відшкодування вартість деталей, які були пошкоджені, але не враховані страховиком. Висновком експерта № 119 від 31 грудня 2021 року встановлено, що вартість ремонтних робіт по відновленню неврахованих страховиком деталей (заднього лівого крила) складає 24 709 грн, що входить у загальну суму матеріального збитку (46 935 грн.).

Згідно звіту по вартості ремонту № 10699 07, наданому ПАТ СГ «ТАС» на запит суду вартість ремонтних робіт становить 21 837,70 грн, а вартість зносу транспортного засобу, яка вирахувана із вартості відновлювального ремонту становить 16056,91 грн.

Вважає, що даний звіт не є об`єктивним та не містить ряду ремонтних робіт, які включені до експертного товарознавчого дослідження № 99 від 17 липня 2020 року та не може бути об`єктивним та належним доказом у справі.

Ці ж обставини експерт пояснив і тим, що у акті огляду транспортного засобу представником страхової компанії не вказано пошкодження заднього лівого крила.

Таким чином, дії ПАТ СГ «ТАС» є очевидно неправомірними, що мають наслідком неправильне визначення страхового відшкодування і позбавлення Позивача права на відшкодування збитків. Вартість страхового відшкодування, заявлена страховиком є очевидно необґрунтованою і повинна становити 45 435 грн (зменшена на суму 1500 грн - франшиза).

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу застрахована і страхова компанія провела часткову виплату в сумі 19 500,00 грн, до відшкодування збитків, завданих її діями належить 25935, грн.

Суд першої інстанції залишив без уваги ці обставини, а саме необґрунтоване нарахування страхового відшкодування, що не відповідає розміру завданих збитків і фактично нівелює інститут страхування цивільно-правової відповідальності та позбавляє його права на відшкодування завданих забезпеченим транспортним засобом збитків.

З огляду вказане, а також судову практику у спірних правовідносинах, стягненню з ОСОБА_2 підлягає різниця між вартістю відновлювального ремонту і сумою матеріального збитку, що і становить розмір коефіцієнту фізичного зносу, на який зменшено страхову виплату, у даному випадку це 38 700,90 грн.

Крім того, судом не обґрунтовано взагалі у рішенні відмова у задоволенні вимог про стягнення витрат, які пов`язані зі зберіганням транспортного засобу після ДТП та судових витрат Позивача на проведення експертного дослідження.

Судом не прийняті до уваги вищевказані обставини, деякі обставини, що підтверджені доказами у справі навіть не знайшли свого відображення у мотивувальній частині рішення, що позбавляє це рішення ознак повноти, об`єктивності та всебічності досліджених обставин та призвело до прийняття неправильного рішення у справі.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 03.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

Відповідачі ОСОБА_2 та представник ПАТ «Страхова Група «ТАС» подали відзиви на апеляційну скаргу, у яких просять відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( ч.1 ст. 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17, від 15.10 2020 у справі № 755/7666/19 та інших.

Згідно статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній на момент ДТП) (далі Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент ДТП).

Пунктом 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Спеціальні правила Закону № 1961-IV обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29).

Обставини дорожньо-транспортної пригоди( ДТП), які зазначені у рішенні суду першої інстанції сторонами не оспорюються, так, як і не ставиться під сумнів вина відповідача ОСОБА_2 у настанні (ДТП) та її наслідків у вигляді заподіяння шкоди позивачу.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення із ПАТ «Страхова Група «ТАС» страхового відшкодування у розмірі 27935,10 грн, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявність заяви ОСОБА_1 про страхове відшкодування від 02.06.2020 із погодженням страхувальником суми відшкодування 19500 грн (т. 1 а.с. 71), у відповідності до приписів п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV виключає правові підстави для стягнення із ПАТ «Страхова Група «ТАС» додатково кошти в сумі 27935,10 грн. Тому у цій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

У той ж час, як убачається із матеріалів справи згідно копії висновку експерта № 119 від 31.12.2021 розмір матеріального збитку, завданий пошкодженням внаслідок ДТП транспортного засобу марки «Renault Grand Scenic», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 46 935 грн ( т. 1 а.с. 171-175).

Тому, приймаючи до уваги, що позивач отримав страхове відшкодування в сумі 19500, а розмір матеріального збитку завданий пошкодженням автомобіля становить 46935 грн, то у відповідності до положень ст. 1194 ЦК України із ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме 27435 грн (46935-19500), а також 1500 грн франшизи, 2000 грн витрат на експертне дослідження ( т. 1 а.с. 23) та витрати, понесені із зберіганням транспортного засобу в сумі 690 грн, які підтверджені належними доказами по справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є обов`язковою підставою для зміни або скасування судового рішення суду першої інстанції.

Відтак, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а судове рішення зміні у відповідності до положень п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

За приписами частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також підлягає зміні судове рішення і в частині розміру стягнутого судового збору.

Зокрема, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню за подання позовної заяви 518,26 грн судового збору.

Згідно із ч. 1 ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у постанові, зокрема вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог скарги в розмірі 2228,15 грн.

Ухвалене судом рішення в частині стягнення із ОСОБА_2 моральної шкоди та покладення на сторін обов`язку відшкодування витрат, пов`язаних із викликом експерта до суду не оскаржується, тому підстав для його перегляду у цій частині не убачається.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2023 року змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- матеріальну шкоду у розмірі 28935 грн;

- у відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн;

- 2000 грн витрат за оплату судової експертизи;

- 690 грн витрат за зберігання транспортного засобу;

- 518,26 грн судового збору за подачу апеляційної скарги та 2228,15 грн судового збору за подачу апеляційної скарги, а всього 2746,41 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь судового експерта Кудинського Володимира Степановича 468, 58 грн витрат, пов`язаних із викликом експерта до суду.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь судового експерта Кудинського Володимира Степановича 42,40 грн витрат, пов`язаних із викликом експерта до суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді