КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6835/2023
справа №363/2336/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Кобилецького Вячеслава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року та за апеляційною скаргою адвоката Кобилецького Вячеслава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року, ухвалені під головуванням судді Чіркова Г.Є.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою, відшкодування шкоди, та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області Трохимчука Антона Олеговича, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

встановив:

У червні 2019 року до суду звернулася ОСОБА_2 з позовом про усунення перешкод в користування орендованою земельною ділянкою та відшкодування шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що між позивачкою та Вишгородською районною державною адміністрацією 03 березня 2004 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0695 га для сінокосіння, що розташована біля СТ «Дніпро-11» на території Хотянівської сільської ради, кадастровий номер :38:064:0002.

На теперішній час у зв`язку із змінами меж міста Вишгорода ця земельна ділянка перебуває на території м. Вишгорода, а садове товариство змінило назву на Громадську організацію "Садове товариство "Надія".

Вказує, що земельна ділянка межує із земельною ділянкою, що належить їй на праві приватної власності, кадастровий номер :38:064:0102 та на якій розташований її садовий будинок. З інших сторін орендована земельна ділянка межує із землями загального користування. Орендована земельна ділянка та ділянка, на якій знаходиться її садовий будинок, огороджені спільним парканом з бетонних плит та частково з цегли. Ділянка, що належить їй на праві приватної власності, межує із земельною ділянкою, яка перебуває у власності ОСОБА_3

27, 29, 31 травня 2018 року ОСОБА_3 самовільно зруйнував 2 секції, а 25 вересня 2018 року одну секцію бетонної огорожі, спорудженої навколо орендованої позивачкою земельної ділянки, мотивуючи свої дії тим, що йому замало місця для проїзду до своєї земельної ділянки.

На ремонт бетонної огорожі позивачкою витрачено 15 500 грн, що складаються із вартості бетонних плит та стовпчиків, послуг з їх доставки, навантажування-розвантажування та оплати вартості робіт із встановлення.

Вказує, що такі протиправні дії відповідача завдали позивачці моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 35 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0695 га для сінокосіння, кадастровий номер :38:064:0002, що розташована біля ГО СТ «Надія» на території Вишгородської міської ради;

- стягнути з ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду внаслідок пошкодження майна у розмірі 15 500 грн.;

- стягнути з ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду внаслідок пошкодження майна у розмірі 35 000 грн.

У листопаді 2019 року до суду звернувся ОСОБА_4 з позовом про усунення перешкод в користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,1194 га, кадастровий номер :38:064:0003 в АДРЕСА_1 , якою без будь-яких правових підстав намагається користуватися його сусід ОСОБА_3 , який руйнує огорожу, завдаючи йому моральних та матеріальних збитків.

Вказує, що з метою недопущення незаконного використання та псування майна, позивач неодноразово звертався до органів державної влади та місцевого самоврядування та правоохоронних органів зі скаргами на такі незаконні дії ОСОБА_3 .

Однак відповідач продовжує проходити та проїжджати земельною ділянкою позивача, зруйнувавши огорожу, чим перешкоджає позивачу належним чином користуватися своїм майном.

Зазначає, що ним отримано копію листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 28 грудня 2017 року за №33901/0-20353/6-17 та акт перевірки вимог земельного законодавства від 27 грудня 2017 року №352-ДК/326/АП/09/01/17, зі змісту яких установлено, що 11 липня 2017 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області внесені не передбачені законодавством зміни до Державного земельного кадастру щодо «вірного» місця розташування земельної ділянки з кадастровим номером :38:064:0003.

Стверджує, що державним кадастровим реєстратором без відома та згоди позивача ОСОБА_4 змінено місце розташування земельної ділянки, параметри і зовнішні межі якої залишаються незмінними з 2004 року. При цьому змінено цільове призначення частини земельної ділянки з приватної власності на землі загального користування, та частину земельної ділянки, без узгодження з органами місцевого самоврядування, розміщено на землях комунальної власності м. Вишгорода.

Вказує, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ГУ Держгеокадастру у Київській області, треті особи: КОФ ДП "ЦДЗК", ГОСТ "Надія", ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року вказане рішення скасоване, ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідачем у справі повинен бути державний кадастровий реєстратор, який вчинив незаконні дії, а не ГУ Держгеокадастру у Київській області, де кадастровий реєстратор виконує покладені на нього обов`язки. Звертає увагу, що у самій постанові зроблено висновок про незаконність дій державного кадастрового реєстратора, а у позові відмовлено виключно з процесуальних питань.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_3 усунути порушення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1194 га, кадастровий номер :38:064:0003 в АДРЕСА_1 шляхом відновлення огорожі цієї земельної ділянки;

- визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О. від 11 липня 2017 року щодо внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :38:064:0003 та зобов`язати його привести дані Державного земельного кадастру у відповідність до правовстановлюючих документів на земельну ділянку з кадастровим номером :38:064:0003, тобто у стан, що існував до 11 липня 2017 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 червня 2022 року, занесеної до протоколу судового засідання, до участі у вказаній справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_4 , який помер, залучено ОСОБА_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою, відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 9 500 грн та судовий збір в розмірі 950 грн, а всього 10 450 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О., про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О., про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, адвокатом Кобилецьким О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року у справі №810/211/18 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до ГУ Держгеокадастру у Київській області, треті особи: КОФ ДП «ЦДЗК», ГОСТ «Надія», ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними у зв`язку із нібито доведенням відповідачем правомірності своїх дій.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року вказане рішення суду першої інстанції скасоване та постановлено нове судове рішення про відмову в позові. Рішення про відмову у задоволені адміністративного позову ґрунтується на тому, що відповідачем у справі повинен бути державний кадастровий реєстратор, який вчинив незаконні дії, а не ГУ Держгеокадастру у Київській області, де кадастровий реєстратор виконує покладені на нього обов`язки державного службовця.

Зазначає, що в постанові апеляційним судом зроблено висновок про незаконність дій державного кадастрового реєстратора.

Вказує, що розглядаючи вказаний спір, суд першої інстанції обмежився тим, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі №810/211/18, якою були встановлені обставини незаконних дій державного реєстратора Трохимчука А.О., відмітки про набрання нею законної сили не містить, а відповідно до частини 1 статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Зазначає, що суд в своєму рішенні вказує, що не зміг встановити, які саме каталоги координат поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :38:064:0003 та в який спосіб змінено, а також які дані існували в Державному земельному кадастрі до 11 липня 2017 року, переклавши вину у неможливості такого встановлення на ОСОБА_1 та її представника.

Вказує, що з матеріалів справи убачається, що станом на липень 2017 року земельна ділянка ОСОБА_1 мала спільні поворотні точки з сусідньою земельною ділянкою ОСОБА_2 , тобто проїзду до липня 2017 року не було.

Зазначає, що діями кадастрового реєстратора земельна ділянка ОСОБА_1 переміщена за іншими координатами та іншим місцезнаходженням.

Саме вказані незаконні дії державного реєстратора і були предметом позову ОСОБА_1 .

Зазначає, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 серпня 2005 року у справі №2-68/05 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: СТ «Надія» садівницького масиву «Дніпро», Вишгородський районний відділ земельних ресурсів, про визнання державного акту недійсним та усунення перешкод у користуванні садовим будинком - задоволено; визнано частково недійсним державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_2 в розмірі 0,025 га та зобов`язано останню не чинити перешкод у користуванні садовим будинком у АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , знести огорожу і відкрити проїзд на землі загального користування. До теперішнього часу вказане рішення не виконане.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О., про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Додатковим рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року заяви представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та представника відповідача ОСОБА_3 - Бобовича М.М. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 610,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 040,00 грн.

В задоволенні решти вимог заяв про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 040,00 грн, адвокатом Кобилецьким О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на недоведеність заявлених судових витрат. Вказує, що відзив відповідача, який поданий 07 листопада 2022 року, не містить посилання на витрати відповідача у зв`язку з розглядом справи.

Стверджує, що такі докази подані з порушенням строку, не направлялись позивачу.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 040,00 грн скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким у стягненні цих витрат відмовити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кобилецький В.В. доводи апеляційних скарг підтримали.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Бобович М.М. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених по справі судових рішень, суд апеляційної інстанції робить такі висновки.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О., про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Відтак, колегією суддів відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України в іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О., про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суд першої інстанції вказав, що вимога вказаного позову про зобов`язання ОСОБА_3 усунути порушення права власності на земельну ділянку кадастровий номер :38:064:0003 шляхом відновлення огорожі цієї земельної ділянки є недостатньо визначеною, яка будь-яких кількісних показників чи інших технічних характеристик для цього не містить.

Позивачкою не вказано, яку саме огорожу слід відновити відповідачу, який її розмір, конфігурація, довжина, місце розташування, з яких саме матеріалів вона має бути відновлена.

Також суд вказав, що позивачем не доведено в чому полягають перешкоди, які відповідач створює в користуванні земельною ділянкою, а сам факт пошкодження паркану не свідчить, що такі перешкоди існують.

Суд зробив висновок, що обраний позивачем спосіб захисту є недостатньо визначеним і не конкретним.

Щодо позовних вимог до державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О. суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено, в чому саме полягали дії державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О. від 11 липня 2017 року щодо внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :38:064:0003. Окрім цього, суд першої інстанції відхилив посилання позивача на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року та вказав, що постановою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року вказану постанову скасовано, а провадження у справі закрито.

З даних державного акту на право власності на земельну ділянку КВ №004436 установлено, що земельна ділянка площею 0,1194 га, кадастровий номер :38:064:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 . Вказане також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (том 1 а.с. 118,119-121, том 2 а.с. 16-17).

27 грудня 2018 року державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Вишгородському, Іванківському, Поліському районах та м. Славутичі Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Київській області Березовим А.О. та головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Бориспільському, Броварському, Переяслав-Хмельницькому районах та м. Броварах Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Київській області Прилєпко О.П. у присутності ОСОБА_3 , відповідно до вимог статей 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», проведено перевірку з питання дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровими номерами :38:064:0003 та :38:064:0151, які розташовані в м. Вишгород, СТ «Надія», Вишгородського району Київської області, за результатами якої складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельних ділянок від 27.12.2017 року №352-ДК/326/АП/09/01/17 (том 1 а.с.122-123, том 2 а.с. 50-57).

З вказаного акту вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :38:064:0451, загальною площею 0.096 га, з цільовим призначенням - для колективного садівництва (01.06), перебуває у власності ОСОБА_3 . Сусідня земельна ділянка з кадастровим номером :38:064:0003, площею 0,1194 га, з цільовим призначенням - для колективного садівництва (01.06), перебуває у власності ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії КВ №004438, виданого 30 січня 2004 року за розпорядженням Райдержадміністрації від 12 серпня 2003 року №423, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №4959 з кадастровим номером :38:064:0003.

У зв`язку із приєднанням земель, на яких розташовані вищевказані земельні ділянки до м. Вишгород Київської області, ОСОБА_4 отримано новий кадастровий номер земельної ділянки - :38:064:0003, засвідчений витягом з Державного земельного кадастру НВ - 014 від 25 червня 2014 року, при цьому кадастровий план і зовнішні межі земельної ділянки не змінились. Згідно опису меж кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером :38:064:0003, яка належить ОСОБА_4 , суміжними землекористувачами від А-Б - гр. є ОСОБА_7 , Б-В - ОСОБА_3 , В-Г - ОСОБА_2 , Г-А - землі "с/т Дніпро-11".

Листом Вишгородської міської ради від 10 липня 2017 року № 2-31/661 повідомлено ОСОБА_3 , що у садовому товаристві ГО СТ «Надія» ОСОБА_4 має у власності земельну ділянку, у зв`язку з цим ним була установлена огорожа. Однак 11 липня 2017 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області, внесені зміни до Державного земельного кадастру щодо вірного місця розташування земельної ділянки з кадастровим номером :38:064:0003. На даний час відповідно до відомостей Державного земельного кадастру існує прохід між земельними ділянками з кадастровими номерами: :38:064:0003 та :38:064:0002, з якими межує земельна ділянка ОСОБА_3 . Також рішенням від 08 серпня 2005 року Вишгородського районного суду у Київській області у цивільній справі №8/2-68/05 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання державного акту недійсним та усунення перешкод у користуванні садовим будинком ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Вказаним рішенням визнано частково недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_2 в розмірі 0,025 га та зобов`язано не чинити перешкод у користуванні садовим будинком у АДРЕСА_2 , знести огорожу і відкрити проїзд на землі загального користування.

Вказані обставини убачаються також з листа ГУ Держгеокадастру у Київській області №33901/0-20353/6-17 від 28 грудня 2017 року (том 1 а.с.124-125).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Київська обласна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», Громадська організація Садове товариство «Надія», ОСОБА_2 про визнання протиправними дій.

Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2019 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, треті особи ОСОБА_2 , Київська обласна філія Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", Громадська організація Садове товариство "Надія" про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії закрито.

З даних свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 25 травня 2020 року установлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с. 214, том 2 а.с.170).

З даних поземельної книги на земельну ділянку кадастровий номер :38:064:0003, відкритої 30 січня 2004 року Управлінням Держземагентства у Вишгородському районі, убачається, що право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 05 травня 2021 року (том 2 а.с.154-167).

З даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №312820113 від 19 жовтня 2022 року, 05 травня 2021 року установлено, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :38:064:0003 зареєстровано за ОСОБА_1 (том 3 а.с. 107).

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин 2-3 статті 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (в редакції на час спірних правовідносин) документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є: індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст; індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони, кадастрового кварталу; кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру; Поземельні книги.

Частиною 2 цієї статті унормовано, що копії документів Державного земельного кадастру, а також документів, що стали підставою для внесення відомостей до нього, можуть бути вилучені в органів, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру, лише за рішенням відповідних державних органів, прийнятим у межах їх повноважень, визначених законом. Обов`язковим є складання реєстру копій документів, що вилучаються. Вилучення оригіналів таких документів забороняється.

Підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру унормовано статтею 21 цього Закону.

Відповідно до статті 25 Закону поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку:

Відповідно до частини 3 статті 26 3акону зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом.

Порядок ведення Державного земельного кадастру врегульований постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року далі - Порядок).

Внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 цього Порядку, здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги. У разі коли до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про зареєстровану раніше земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості (зміни до них) вносяться до неї після її відкриття відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку ( пункт 116 Порядку).

Пунктом 117 Порядку визначено, що відомості (зміни до них) про зареєстровані земельні ділянки вносяться до Державного земельного кадастру в разі внесення: 1) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу; 2) нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу; 3) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, та/або нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку.

Внесення до Поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання) (пункт 118 Порядку).

З матеріалів справи убачається, що 11 липня 2017 року державним кадастровим реєстратором Трохимчуком А.О. внесено зміни до Державного земельного кадастру шляхом виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки.

Підпунктом 5 пункту 138 Порядку визначено, що помилкою у Державному земельному кадастрі є технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб.

Отже слід зробити висновок, що виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки не уважається виправлення технічної помилки, а є можливим після внесення відповідних змін у документацію із землеустрою. Проте матеріали справи не містять відомостей про внесення змін до документації із землеустрою, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Відтак рішення суду від 02 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О, про визнання протиправними дій підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про визнання протиправними дії державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О. від 11 липня 2017 року щодо внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :38:064:0003 та зобов`язання привести дані Державного земельного кадастру у відповідність до правовстановлюючих документів на земельну ділянку з кадастровим номером :38:064:0003, тобто у стан, що існував до 11 липня 2017 року.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення огорожі у зв`язку із недоведеністю таких позовних вимог. Обґрунтованих доводів на спростування таких висновків суду апеляційна скарга не містить. Відтак підстав для скасування рішення суду в цій частині колегія суддів не убачає.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення, апеляційний суд зазначає про таке.

Задовольнивши частково заяву про ухвалення додаткового рішення, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з положень частини 141 ЦПК України, оскільки рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області Трохимчука А.О., про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено, то заявлені судові витрати мають бути відшкодовані відповідачу.

Разом з цим, суд вказав, що судове засідання по справі 14 листопада 2022 року судом не призначалося та не проводилося, а тому підстав для покладання на позивачів витрат ОСОБА_3 з оплати участі адвоката у вказаному засіданні судом не встановлено.

Суд зазначив, що адвокатом Бобовичем М.М. надавалися відповідачу ОСОБА_3 в справах за позовами двох позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (правонаступника позивача ОСОБА_4 ), а тому підлягають стягненню в рівних частинах, тобто по 8 040 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Установлено, що 19 жовтня 2022 року між адвокатом Бобович М.М. та ОСОБА_3. укладеного адвокатську угоду №38 (том 3 а.с. 25).

Відповідно до умов укладеної угоди адвокат приймає на себе обов`язки представляти та захищати законні інтереси клієнта в стравах, які включають у себе повний комплекс послуг.

19 жовтня 2022 року між адвокатом Бобович М.М. та ОСОБА_3. укладено додаткову угоду до адвокатської угоди №38 від 19 жовтня 2022 року, відповідно до умов якої сторони домовились, що плата за надання юридичних послуг адвоката розраховується погодинно та за годину роботи адвоката становить 40% мінімальної заробітної плати, встановленої законом на дату підписання сторонами акту наданих послуг (том 3 а.с.89).

Сторони домовились, що витрачений адвокатом час на складання процесуальних документів по суті справи обчислюється з розрахунку, що адвокат витрачає одну годину на один друкований аркуш процесуального документу і додатково ще одну годину на весь документ (пункт 2).

Відповідно до пункту 5 укладеної додаткової угоди на підтвердження факту надання адвокатом клієнту послуг відповідно до умов цього договору складається акт про надані послуги.

З даних акту наданих послуг від 03 лютого 2023 року до адвокатської угоди №38 установлено, що сторони уклали цей акт про те, що адвокат надав, а клієнт прийняв послуги, які є предметом адвокатської угоди №38 від 19 жовтня 2022 року, а саме:

u консультація, яка була надана 19 жовтня 2022 року, щодо перспектив розгляду судом цивільної справи №363/2336/19 /1 година / 2680 гривень;

u складання (підготовка) 07 листопада 2022 року відзиву у цивільній справі №363/2336/19 / 1 година / 2680,00 гривень;

u участь у судовому засіданні 14 листопада 2022 року / 1 година/ 2680,00 гривень;

u участь у судовому засіданні 22 листопада 2022 року / 1 година / 2680,00 гривень;

u участь у судовому засіданні 02 січня 2023 року / 3 години / 2680,00 гривень.

Всього 7 годин - 18 760,00 гривень (том 3 а.с. 90).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року, колегія суддів зазначає про таке.

Установлено, що 06 лютого 2023 року адвокатом Бобовичем М.М., який діє в інтересах ОСОБА_3 , подано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 18 760,00 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 9380,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Установлено, що адвокат Кобилецький В.В. є представником ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 20 червня 2022 року, відтак у відповідності до статті 64 ЦПК України має не тільки такі ж права, як особу, яку він представляє, але і обов`язки.

Відповідно до довідки про доставку sms убачається, що 07 лютого 2023 року Кобилецьким В.В. отримано sms-повідомлення з текстом "Вишгородський райсуд Київської обл., м.Вишгород, вул. Кургузова, « Повідомляється Кобилецький Вячеслав Вікторович як представник позивача, про те, що судове засідання по справі 363/2336/19, відповідач: Державний кадастровий реєстратор Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській обл.. Трохимчук Антон Олегович, про ухвалення додаткового рішення суду в справі №363/2336/19, суддя Чірков Г.Є. призначено на 10:30 17 лютого 2023, зал 2. У разі неявки без поважних причин чи неповідомлення про причини неприбуття, справа може бути розглянута у Вашу відсутність" (а.с. 130).

Враховуючи наведене, апеляційний суд уважає, що адвокат Кобилецький В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , був обізнаний щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення та про місце, дату та час судового засідання за цією заявою.

Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

Доводів на спростування заявленого розміру судових витрат чи їх не співмірність апеляційна скарга не містить. Ураховуючи наведене, а також відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , апеляційний суд не убачає підстав для скасування додаткового рішення в оскарженій частині.

Ураховуючи наведене, апеляційна скарга адвоката Кобилецького В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року задовольняється частково, апеляційну скарга адвоката Кобилецького В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кобилецького Вячеслава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області Трохимчука Антона Олеговича про визнання протиправними дій скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення такого змісту.

Визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області Трохимчука Антона Олеговича від 11 липня 2017 року щодо внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :38:064:0003 та зобов`язати привести дані Державного земельного кадастру у відповідність до правовстановлюючих документів на земельну ділянку з кадастровим номером :38:064:0003, тобто у стан, що існував до 11 липня 2017 року.

В іншій оскарженій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката Кобилецького Вячеслава Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року залишити без задоволення.

Додаткове рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2023 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 13 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова