Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2023 Справа №607/6902/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Івашків О.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 у якому просить визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , зазначивши його батьком дитини.

В обгрунтвання заявлених вимог позивач вказує на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з 03.04.2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 від їх спільного проживання, ОСОБА_2 народила сина - ОСОБА_3 , батьком якого вважає себе позивач ОСОБА_1 . Після народження сина ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не заперечувала, що ОСОБА_1 є батьком дитини, проте державну реєстрацію народження сина здійснила самостійно, повідомивши відомості про батька дитини в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України. Зареєструвати дитину в порядку ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, відмовилась. Позивач неодноразово особисто звертався до ОСОБА_2 з проханням подати до органів державної реєстрації актів цивільного стану заяву для визнання походження дитини від батька ОСОБА_1 , проте отримував відмову.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подавала.

08 червня 2022 року у даній справі відкрито провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального провадження.

Ухвалами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 грудня 2022 року та 06 червня 2023 року, у даній справі за клопотанням позивача призначалась судова генотипоскопічна (генетична) експертиза, провадження у справі зупинялось.

27 вересня 2023 року провадження у даній справі поновлено.

05.10.2023 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові. Крім цього, зазначив, що він після народження ОСОБА_3 04.06.2021 року забирав його із пологового будинку разом із відповідачем, постійно дбав про нього, купував усе необхідне для дитини, у тому числі одяг та продукти харчування, однак відповідач відмовила у їх прийнятті. Також, відповідач повідомляла йому, що вона вчинила запис відомості про батька у актовому записі про народження дитини у порядку ст.135 СК України, оскільки вона хотіла отримувати державну допомогу на дитину.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. При цьому, як вбачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_2 була обізнана із даним позовом ОСОБА_1 , оскільки 19.07.2022 року ознайомлювалась із матеріалами даної справи, отримувала її копії, про що свідчить її особистий підпис.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 15 червня 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) зроблений відповідний актовий запис за №1321.

Як вбачається із Актового запису про народження №1321 від 15 червня 2021 року, батьком дитини ОСОБА_3 , зазначено ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_2 . Відомості про батька записані на підставі заяви матері, згідно з ч.1 ст.135 СК України.

У судовому засіданні встановлено, що позивач вважає себе батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стверджує, що саме він є біологічним батьком цієї дитини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є братом позивача, підтвердив те, що позивач та відповідач проживали разом з 2012 року як сім`я, неодноразово приїзджали у м.Кам`янець-Подільський, проводили разом свій час та дозвілля. Також зазначив, що у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син від спільного проживання із позивачем та вона повідомляла, що його батьком є ОСОБА_1 аналогічні покази надала свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю позивача та підтвердила ту обставину, що від спільного проживання позивача із відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_8 . Після народження сина, позивач піклувався про нього, забирав його із пологового будинку, надавав відповідачу на утримання дитини одяг та продукти харчування, однак остання відмовилась їх отримувати.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 суду пояснив, що з відповідачем він познайомився у 2012 році, коли вона приїзджала із позивачем у м.Кам`янець-Подільський, де проводили свій час дозвілля. Підтвердив те, що сторони у справі проживали разом, які сім`я упродовж 2012-2020 року. Також зазначив, що під час вагітності відповідач повідомляла йому, що батьком дитини є позивач та коли народиться дитина то він буде хрещеним батьком. Після народження ІНФОРМАЦІЯ_3 сина у ОСОБА_2 , позивач забирав їх разом із пологового будинку, купував речі, передавав грошові кошти та продукти харчування, які було необхідні для дитини.

Як вбачається із фототаблиць, наданих позивачем, на них зафіксовано, як позивач та відповідач проводять час спільного дозвілля та відпочинку разом, а також позивач із малолітнім ОСОБА_8 , у тому числі під час відвідування дитини у пологовому будинку.

Судом, з метою з`ясування обставин у справі, сприяння позивачу у з`ясуванні обставин, які підлягають доказуванню, у даній справі ухвалами від 22 грудня 2022 року та повторно 06 червня 2023 року за клопотанням позивача призначалась судова генотипоскопічна (генетична) експертизи, на вирішення якої було поставлено запитання: Чи є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

На виконання призначених судом експертизи, судовим експертом було подані суду клопотання про неможливість її проведення у зв`язку із нез`явленням ОСОБА_2 із дитиною ОСОБА_3 до експертної установи, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи, що підтверджено повідомленням експертної установи від 19.09.2023 року. Таким чином, зазначену судову експертизу не було проведено внаслідок ухилення відповідача від своєї участі у ній, у тому числі шляхом надання біологічного матеріалу. При цьому, суд констатує, що відповідач ОСОБА_2 була обізнана із предметом позову та матеріалами даної цивільної справи, оскільки 19.07.2022 року особисто ознайомлювалась із її матеріалами та отримувала копії, про що свідчить її особистий підпис. Однак, на виклики в судове засідання безпідставно не з`являлась, у тому числі під час проведення призначеної судом означеної експертизи, участі у ній брати не бажала.

Суд констатує, що проведення вказаної експертизи має для позивача вагоме значення, у тому числі для з`ясування усіх обставин, що засвідчують походження дитини ОСОБА_3 від ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права, зауважив, що «на сьогодні ДНК тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Kalacheva v Russia, №3451/05 від 07.05.209 року).

Тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогодні це єдиний метод точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору цієї категорії справ.

Зазначений висновок знайшов своє відображення у постанові ВС від 18 березня 2020 року у справі №592/4443/17.

Як зазначив у пункті 9 своєї постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Конституції України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. На реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні.

За змістом ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Суд дослідивши та оцінивши докази встановив, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина з 2012 року, що підтверджено наведеними судом доказами, у тому числі поясненням свідків, фото таблицями, від яких ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина ОСОБА_3 , відомості про батька якого було записано на підставі ч.1 ст.135 СК України, тобто за заявою матері. Крім цього, суд встановив, що в подальшому, після народження ОСОБА_3 позивач почав піклуватись про нього, як про свою дитину, забирав її із відповідачем із пологового будинку та проводив свій час дозвілля із дитиною.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , шляхом визнання його батьком дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.п. 1.7, 2.13, 2.13.1, 2.16, 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі рішення суду про визнання батьківства в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Отже, рішення суду про визнання батьківства з дня набрання таким рішенням законної сили підлягає виконанню шляхом внесення змін у відомості про батька дитини в актовому записі про народження дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи вказане, суд на підставі ч. 7 ст. 265 ЦПК України в судовому рішенні одночасно вказує і порядок виконання рішення суду.

Відтак, Тернопільському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) слід внести зміни до актового запису №1321 від 15 червня 2021 року, складеного Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), записавши батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд ,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тернопільському міськрайонному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису №1321 від 15 червня 2021 року, складеного Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), записавши батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складено 14 грудня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає та зареєстрована: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2

Головуючий суддяВ. В. Ромазан