КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/25637/21

16 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів: - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сороки Михайла Миколайовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Єросової І.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в:

11 листопада 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 30 квітня 2021 року, о 12 год. 50 хв., за адресою: м. Київ, Брест-Литовське шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 під його ( ОСОБА_1 ) керуванням.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.КООП».

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 21409 від 27 серпня 2021 року, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 62 473,56 грн. без врахування ПДВ, а вартість відновлювального ремонту становить 123 315,76 грн. Крім того, позивач поніс витрати на проведення експертної оцінки майна у розмірі 3 300,00 грн.

Зазначає, що оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевищує вартість завданого матеріального збитку, який підлягає стягненню зі страхової компанії, з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

З огляду на вище викладене, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду у розмірі 60 842,20 грн; судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00грн; витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн; вартість замовлення для визначення матеріальних збитків внаслідок ДТП у розмірі 3 300,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сорока Михайло Миколайович 17 лютого 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», що підтверджується копією поліса № АР-4846918 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Разом з цим, станом на дату ДТП вказана страхова компанія вже не приймала заяв про страхові виплати. З 01.09.2021 року страхова компанія втратила членство в МТСБУ.

Зазначає, що позивач залишає за собою право на звернення до суду до страховика МТСБУ з вимогою про стягнення страхового відшкодування, однак це не позбавляє права позивача на пред`явлення вимоги до відповідача в частині стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту та матеріальним збитком.

14 квітня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Рогатин Сергій Володимирович подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ СГ «Ю.БІ.АЙ КООП» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АР/4846918. Згідно даного полісу ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну - 130 000.00 (сто тридцять тисяч) гривень, франшиза - 0 (нуль) гривень.

Зазначає, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Позивач, не долучив жодного документу щодо оцінки збитків страховиком, суми компенсації від страховика, щодо незгоди зі звітом страховика про вартість пошкоджень, Ліміт відповідальності страхової компанії за завдані збитки не використаний взагалі. Отже, позивач фактично погодився з розміром страхового відшкодування.

Вказує на те, що позивач посилається на звіт про визначення вартості матеріального збитку № 21409 від 27.08.2021 року, яким встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », складає 62473,56 грн. без урахування ПДВ, а вартість відновлюваного ремонту вищевказаного транспортного засобу становить 123 315,76 грн., проте дану суму страховий поліс повністю покриває, оскільки ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 (сто тридцять тисяч) гривень.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с. 8).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2021 року (справа № 759/9688/21; провадження № 3/759/4104/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

Вказаною постановою встановлено, що 30 квітня 2021 року, приблизно о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на Брест-Литовському шосе в м. Києві, не впевнився в безпечності маневру та не надав перевагу в русі автомобілю Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в напрямку м. Житомир, внаслідок чого здійснив із ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.3 «б», 10.1 ПДР України.

25 серпня 2021 року між СОД ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про проведення незалежної оцінки транспортного засобу, за умовами якого замовник доручає, а виконавець виконує авто товарознавче дослідження (оцінку) транспортного засобу Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 27).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу з вих. № 21409 від 27 серпня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 123 315,76 грн. Вартість матеріального збитку, без врахування ПДВ, складає 62 473,56 грн (а.с. 11-26).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 27 серпня 2021 року ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_4 3 300,00 грн. за визначення матеріального збитку (звіт 21409) (а.с. 28).

09 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Поліщук Лідія Іванівна звернулась до ОСОБА_2 з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якій просила останнього сплатити на користь ОСОБА_1 64 142,20 грн. (а.с. 30-32)

На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», що підтверджується копією поліса № АР-4846918 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до вказаного поліса, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн (а.с. 95).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд першої інстанції виходив з того, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування обов`язкової відповідальності власника транспортного засобу і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до страхової компанії винної у ДТП особи, доказів здійснення відповідної виплатистраховою компанією . Ліміт відповідальності страхової компанії за завдані збитки не використаний взагалі. Сума у розмірі 62 473,56 (матеріальні збитки, відповідно до вказаного звіту) не сплачена позивачу страховою компанією відповідача - АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП», а також в матеріалах справи відсутні докази її акцептування, що також робить неможливим визначення різниці між фактичними витратами та сплаченою страховою компанією сумою відшкодування, відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV, тут і далі в редакції, чинній на момент ДТП)).

Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20))».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21).

Також у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Звертаючи до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.КООП». Відповідно до поліса, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн.

Разом з тим, доказів того, що він звертався з відповідною заявою до страхової компанії винної у ДТП особи АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.КООП» та отримав від неї частину страхового відшкодування чи відмову у здійсненні такого відшкодування позивач ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не надав.

Таким чином, оскільки відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля Chevrolet Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є позивач, складає 123 315,76 грн. , а ліміт страхового відшкодування згідно поліса № АР-4846918 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, складає 130 000,00 грн., позивач не звертався ні до страховика відповідача, ні до МТСБУ з заявами про здійснення йому страхового відшкодування, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, так як це суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що позивач залишає за собою право на звернення до суду до страховика МТСБУ з вимогою про стягнення страхового відшкодування, однак це не позбавляє його права на пред`явлення вимоги до відповідача в частині стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту та матеріальним збитком, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а не різницю між вартістю відновлювального ремонту та матеріальним збитком, як зазначає позивач.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року відступила від висновків Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15 про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сороки Михайла Миколайовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сороки Михайла Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: