Справа № 309/2602/19
Провадження № 6/309/46/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого-судді Лук`янової

за участю: секретаря судового засідання Соймик Н.І.

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Хустського районного суду подання старшого державного виконавця Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Івано-Франківськ/ Продана Ю.Ю., за погодженням з начальником Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Івано-Франківськ/, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Івано-Франківськ/ Продан Ю.Ю. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 .

Подання вмотивовано тим, що на виконанні в Хустському відділі державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Івано-Франківськ/ знаходиться виконавче провадження №68403541 з примусового виконання виконавчого листа №309/2602/19 від 18 серпня 2021 року, виданого Хустським районним судом Закарпатської області 14 грудня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави, в особі відділу охорони здоров`я Хустської РДА, витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину в розмірі 2817грн.78коп..

Старшим державним виконавцем 27 січня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей інформації.

Крім того, старшим державним виконавцем 27 січня 2022 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Крім того, 27 січня 2022 року старшим державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Крім того, 14 лютого 2022 року старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів та арешт майна боржника ОСОБА_1 .

На сьогоднішній день рішення боржником не виконано, декларацію не подано, будь яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, не здійснено.

Виконавцем 11.04.2022, 16.09.2022, 22.02.2023 на адресу боржника надсилалися виклики щодо явки до державного виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки виконавця не повідомляв.

Вжитими старшим державним виконавцем заходами встановлено, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення наявної у нього суми заборгованості. Враховуючи, що рішення суду до сьогоднішнього дня не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, старший державний виконавець у своєму поданні просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань за рішенням суду.

В судове засідання старший державний виконавець Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Продан Ю.Ю. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши подання з доданими до нього документами суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України: ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема - ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», п.19 ч.З ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником судового рішення.

Крім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права: особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Згідно з п.2 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Відповідно до п.3 ст.2 Протоколу №4 на здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.33 Конституції України: кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що на виконанні Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) знаходиться ВП №68403541 з примусового виконання виконавчого листа №309/2602/19, виданого 14 грудня 2021 року Хустським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь на користь держави, в особі відділу охорони здоров`я Хустської РДА, витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину в розмірі 2817грн.78коп..

Судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, відсутні. Обставини, які викладені у поданні, жодним чином не підтверджені документально.

Посилання на заборгованість по сплаті боргу за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов`язання і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Крім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Як зазначив Верховний Суд України в Судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857-ХІІ та у п. 18 ч.3 ст.11 Закону № 606-ХІУ, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України головний державний виконавець не надав достатніх доказів того, що ним вичерпано всі заходи, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання виконавчого листа або всі вони виявилися безрезультатними. Також не надано доказів того, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язань, а також те, що останній не з`являвся на виклики державного виконавця.

Таким чином, при зверненні до суду із зазначеним поданням головний державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження боржнику, тільки на наявність заборгованості по сплаті боргу, що не може бути визнане судом таким, що свідчить про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст.441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.33 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Хустського відділу ДВС у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Продана Ю.Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та /або/ обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду повністю або частково до Закарпатського Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Хустського

районного суду: Лук`янова О.В.