СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23472/23

пр. № 2/759/6119/23

14 грудня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Стеблецького В.В.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому засіданні у м. Києві в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua) цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особм: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального кправління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 р. до суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що у вересні 2016 р., у Венесуелі він познайомився з ОСОБА_2 , там у них з`явилась симпанія та зав`язалась дружба, після повернення в Україну, вони продовжили спілкування не лише як друзі, вони періодично бачились та мали близькі стосунки. Позивач був одружений, коли в 2021 р., відповідач завагітніла, позивач збирався розлучитись, проте цього не відбулось. Крім того, у позивача через роботу не вдалося бути присутнім під час пологів ОСОБА_2 , яка образилась на це та записала новонародженого сина, як ОСОБА_5 , зазначивши батьком ОСОБА_6 . Так, 08 червня 2021 року за заявою ОСОБА_2 . Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану (РАЦС) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції було вчинено актовий запис № 1359 щодо народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, згодом ОСОБА_2 пробачила ОСОБА_4 та вони помирилися, після чого ОСОБА_4 почав постійно приймати участь у вихованні їх сина ОСОБА_5 . Коли почалися слухи про війну, то ОСОБА_4 запропонував відповідачці разом з їх сином ОСОБА_5 поїхати з ним на велосипедні збори на Майорку, на всякий випадок, щоб ОСОБА_2 з їх сином не залишалися самі в Україні. І тут на Майорці вони бачились по декілька разів на тиждень, а ОСОБА_2 обіцяла, що як повернуться до України, то вона подасть з ОСОБА_4 заяву щодо визнання його батьком. 18 серпня 2023 року ОСОБА_2 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. нотаріально посвідчила заяву, яку зареєстровано в реєстрі № 2261, якою визнала позивача батьком свого сина ОСОБА_5 . При цьому, 13.09.2023 року, коли ОСОБА_2 з сином приїхали на Майорку, то зробили тест ДНК, відповідно до якого ОСОБА_4 на 99,99 % є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки, наразі ОСОБА_2 не стримала в чергове її слова подати Заяву від 18.08.2023 року, то ОСОБА_4 вимушений звернутись до суду щодо визнання його батьком ОСОБА_5 в порядку позовного провадження, оскільки в разі задоволення цього позову, у ОСОБА_4 будуть наявні майнові права та обов`язки щодо утримання та виховання ОСОБА_5 На підставі наведеного позивач просив, позовні вимоги задовольнити.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 30.11.2023 р. (а.с.39).

Ухвалою суду від 11.12.2023 р. забезпечено участь позивача та відповідача у судовому засіданні призначеному на 14.12.2023 року о 11:00 год. в режимі відеоконференції відповідно до положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та здійснити проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua) (а.с.35).

В підготовчому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові.

В підготовчому засіданні відповідач позов визнала. Представник позивача позовні вимоги також визнала.

Сторони в підготовчому засіданні просили суд з урахуванням визнання відповідачем позову справу розглянути по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1. ч. 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 батьками якого вказано: батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис 1359 (а.с. 33).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєсирацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 3, державна реєстрація народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою (а.с. 31).

Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Згідно Звітк про проведення тесту Індивідуальний генетичний профіль (DIG) від 21.09.2023 р., встановлено: вірогідність дослідження біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 складає величину не менше ніж 99,99%, переклад висновку з іспанської мови на українську зроблено перекладачем ОСОБА_9 та засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окргу Чижиков О.О. Таким чином, отримані результати сумісні з гіпотезою, шо існує біологічний зв`язок батьківства між особами, яким належать проаналізовані зразки (а.с. 55-66).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Враховуючи те, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 складає величину не менше 99,99%, відповідач позов визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства в повному обсязі.

Питання понесених витрат на сплату судового збору позивач, залишив за собою.

Керуючись ст.ст.2, 3, 81, 89, 200, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.125-128, 133-135, 180-182, 191 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особм: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Оболонський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального кправління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення батьківства,- задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести зміни до актового запису №1359 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зазначивши батьком ОСОБА_4 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду.

Суддя: Бабич Н.Д.