Справа № 348/689/23
Провадження № 22-ц/4808/1185/23
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю з участю представника особи, яка подала апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк адвоката Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення (заочне) Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Грещуком Р.П. 20 липня 2023 року в м. Надвірна Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року представником акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» для отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27.11.2008 року.

27.11.2008 року відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій підтвердила, що з «фінансовими умовами надання кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена».

За умовами договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000,00 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Сторони домовились, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ними кредитний договір.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, однак відповідач в процесі користування кредитним рахунком не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 14.02.2023 має заборгованість в розмірі 58 789,50 грн, яка складається з наступного: 48705,77 грн - заборгованість за кредитом; 10083,73 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 58 789,50 грн та судові витрати (а.с.1-2).

Рішенням (заочним) Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 48 705,77 грн заборгованості згідно кредитного договору про надання банківських послуг №б/н від 27.11.2008 року та 2684,00 грн сплаченого судового збору (67-69).

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення в цій частині є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Зазначив, що відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона лише може приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. В даному випадку відповідач висловив свою згоду з формою договору та його умовами, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами саме у заявленому позивачем розмірі та здійснюючи погашення заборгованості, що підтверджується випискою по рахунку.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідачу надається банківська послуга кредитна карта «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з встановленим кредитним лімітом у сумі 500,00 грн, з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості.

Тобто, висновок суду про те, що сторони не досягли згоди про сплату відсотків за користування кредитними коштами не відповідає дійсним обставинам справи.

Зазначає, що після випуску кредитної карти та встановлення на неї кредитного ліміту відповідачка 27.11.2008 року підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки, з викладеними у ній основними умовами кредитування.

Звертає увагу суду, що розмір процентної ставки зазначений і у анкеті-заяві, і у Довідці про умови кредитування 2,5% на місяць (30% на рік). Крім того, сторони погодили у Довідці, що: розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Наголошує, що заперечень щодо факту підписання даної Довідки матеріали справи не містять, дана Довідка є належним доказом у відповідності до ст.77 ЦПК України.

При вирішенні даної справи судом застосовано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17.

Апелянт вважає, що в даній справі від таких висновків необхідно відступити, адже в даному випадку сторонами договору узгоджено розмір процентної ставки у заяві-анкеті, яка особисто підписана відповідачем. Крім того, ці висновки викладені у справі з іншими обставинами, в якій відповідачем заперечувався факт погодження умов кредитування належним чином, а в підписаних відповідачем документах такі умови не містилися.

Щодо розміру процентної ставки, то враховуючи, що сторонами було погоджено процентну ставку, а у розрахунку банку проценти за користування кредитом визначено за різними ставками, то суду слід було визначити і стягнути заборгованість за процентами відповідно до положень закону та підписаної відповідачем заяви.

Зазначає, що відповідач не спростував жодними належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору та ознайомлення з його умовами, не заперечував розмір наявної заборгованості.

З цих підстав просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь юанку заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 10 083,73 грн. В іншій частині рішення залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача (а.с.78-84).

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Відповідачем це заочне рішення не оскаржено.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явилася відповідачка ОСОБА_1 , про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд виконав свій обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про день, місце та час розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за її відсутності.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 48705,77 грн заборгованості за основною сумою кредиту не оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2008 року відповідачкою ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.19).

Своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_1 підтвердила, що підписана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що ознайомилася і погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Позивач зазначає, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де вказано, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити бо збільшити) кредитний договір.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

До позовної заяви банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачкою (а.с. 21-26).

З наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 17) встановлено, що за весь період дії кредитного договору 9 разів був змінений наданий відповідачці кредитний ліміт, а також 3 рази була замінена кредитна карта. Будь-які докази письмового погодження з відповідачем зміни кредитного ліміту позивачем не надано.

Також Банком долучено Довідку про умови кредитування з використанням «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою (а.с.20).

Згідно розрахунку заборгованості по кредиту, станом на 14.02.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 58 789,50 грн, з яких: 48705,77 грн - заборгованість за кредитом; 10083,73 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.7-16).

З наданої представником позивача виписки по рахунку відповідача, яка відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.2012 року №578/5, є первинним документом, вбачається, що вона періодично отримувала кредитні кошти, проводила розрахунки за придбані товари, переказувала кошти на карту, поповнювала мобільний телефон та здійснював погашення (оплату) кредиту (а.с. 38-46).

Також з розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що відповідач користувалася кредитною карткою. З урахуванням здійснених оплат по карті поточна заборгованість по кредиту змінювалася у зв`язку з рухом коштів по рахунку. Станом на 14.02.2023 року заборгованість за тілом кредиту (основною сумою) становила 48705,77 грн і цей розмір суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача.

Позивач (апелянт) зазначає, що сторони договору дійшли згоди про встановлення процентної ставки 2,5 % на місяць, за якою нараховані проценти згідно розрахунку заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову щодо стягнення процентів, суд виходив з того, що витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також і самі Умови та Правила, не підписані відповідачем, тому не є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами, у заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, між сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, а також нормам матеріального та процесуального права.

Даючи оцінку наведеним у позовній заяві та апеляційній скарзі обставинам, апеляційний суд виходить з наступного.

Правовідносини, що виникли під час відкриття банком рахунку ОСОБА_1 , врегульовані Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492. Згідно з вимогами пункту 1.8 Інструкції банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунку. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції.

Операції за цими рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених зазначеною Інструкцією, а також Положенням про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 №223 та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку.

В силу положень ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як зазначено в ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 даної статті).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом положень статті 1056-1 ЦК України, в редакції Закону, чинній на час укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Виходячи із аналізу зазначених норм ЦК України, слід дійти висновку, що у разі надання послуг, в тому числі і кредитування, у формі публічного договору приєднання, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому банк повинен був забезпечити позичальнику такі умови, які б не суперечили загальним правилам укладення кредитних договорів, були зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, зокрема і щодо встановлення та зміни процентної ставки відповідно до вимог статті 1056-1 ЦК України.

Тобто банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, а щодо встановлення та зміни процентної ставки виконані усі умови, передбачені статтею 1056-1 ЦК України, зокрема і щодо повідомлення позичальника про її встановлення та зміну у письмовому порядку.

Встановлено, що в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку у графі «Банківські послуги» відмічено «Кредитка «Універсальна»» та «55 днів пільгового періоду», зазначено базову процентну ставку за кредитом в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Однак, анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення строку повернення кредиту, розміру комісії.

У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 (а.с.20), зазначено, що базова процентна ставка (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів на рік), становить 2,5%; розмір щомісячних платежів (в які входить плата за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не підписані позичальником. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника,а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) змінюються самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор має можливість додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги те, що у заяві-анкеті та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зазначена базова процентна ставка за користування кредитом в місяць в розмірі 2,5% (30 % річних). Інформація, зазначена у цій Довідці, підписана відповідачкою ОСОБА_1 , зокрема і щодо процентної ставки. Також за цією процентною ставкою нараховані проценти за користування кредитом відповідачу.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Пред`являючи позов, банк на підтвердження своїх вимог, крім витягу з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, також послався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 27.11.2008 року, яка підписана ОСОБА_1 та визначає, зокрема, розмір процентів за користування кредитом.

Заперечень щодо особистого підписання вказаної заяви-анкети і довідки відповідачем не надано.

Враховуючи те, що у заяві-анкеті та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 27.11.2008 року сторонами погоджено розмір процентів за користування кредитом (2,5% на місяць), то вони підлягають стягненню із відповідачки на користь банку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, наявні підстави для стягнення з відповідачки процентів відповідно до ст. 526,1054 ЦК України, оскільки їх розмір та порядок нарахування передбачені умовами укладеного між сторонами договору, а саме Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яку ОСОБА_1 підписано 27 листопада 2008 року (а.с.20).

Суд виходить з того, що ОСОБА_1 допустила порушення взятих на себе зобов`язань за договором, через що утворилася заборгованість, яку банк має право стягнути з позичальника.

Із врахуванням розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості по процентах, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 27 листопада 2008 року б/н станом на 14.02.2023 року, становить 10083,73 грн, оскілький цей розмір відповідачкою не спростований.

Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення процентів підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права з ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи те, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому ухвалене ним рішення підлягає зміні в частині задоволення позову та скасуванню в частині відмови у позові про стягнення процентів за користування кредитом з ухваленням нового про задоволення позову.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Апеляційним судом рішення суду скасовує з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, а тому відповідно апеляційний суд змінює розподіл судових витрат в частині відшкодування судового збору.

Судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог відповідно до ст. 81 ЦПК України ( судовий збір за подання позову і апеляційної скарги.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення (заочне) Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20 липня 2023 року змінити в частині задоволення позову частково і скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитними коштами.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ) 10083,73 грн (десять тисяч вісімдесят три гривні сімдесят три копійки) заборгованості по процентах за користування кредитними коштами за кредитним договором №б/н від 27.11.2008 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 2875,77 грн (дві тисячі вісімсот сімдесят п`ять гривень сімдесят сім копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 18 грудня 2023 року.