КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 362/2258/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4899/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ковбеля М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 23 травня 2022 року № 129-К, яким було звільнено ОСОБА_1 з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України з підстави втрати довіри з боку власника, поновити його на роботі на посаді майстра лісу Снітинського лісництва ДП «Білоцерківське лісове господарство» та стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 23 травня 2022 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування позову зазначав, що наказом ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 23 травня 2022 року № 129-К його було звільнено з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України з підстави втрати до нього довіри з боку роботодавця. Наказ про звільнення з роботи та трудову книжку позивач отримав 23 травня 2022 року.

Вважає звільнення незаконним, оскільки наказ про звільнення не обґрунтований жодними фактами його винних дій. Підставою звільнення позивача став висновок службового розслідування від 23 травня 2022 року, яке було проведено на підставі наказу відповідача № 88 від 12 травня 2022 року. Відповідно до висновку службового розслідування виявлено самовільну рубку сухостійних дерев дуба та другорядних порід. Проте без будь-яких прямих доказів на підставі припущень було зроблено висновок, що позивач винний у вчиненні дисциплінарного проступку, яким було завдано шкідливих наслідків підприємству, що є підставою для звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з втратою довіри до нього з боку роботодавця. Вказував, що він не допустив жодного порушення. Також із жодного документу не вбачається, що він безпосередньо обслуговував грошові або товарні цінності, тому вважає, що він не є тим суб`єктом, якого можна звільнити з роботи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. Крім того, позивач є членом органу первинної профспілкової організації, проте, його не запрошували на розгляд подання про його звільнення (а.с. 1-4).

У вересні 2022 року надійшов відзив від відповідача, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву посилався на те, що умови договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 квітня 2019 року, укладеного між ДП «Білоцерківське лісове господарство» та ОСОБА_1 , передбачають, що працівник займає посаду майстра лісу і виконує роботу, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем, переведенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення неушкодженості і цілісності довірених йому власником матеріальних цінностей. Наказом ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 44-ОД від 22 квітня 2019 року за ОСОБА_1 були закріплені квартали 12-20, 23, 24, 27-29 обходу № 4 Снітинського лісництва. Основний зміст трудових обов`язків позивача є безпосереднє обслуговування товарних цінностей. Відповідно до посадової інструкції основними цінностями, які були довірені позивачу, є лісові ресурси. Факт того, що безпосереднє обслуговування матеріальних цінностей є складовою трудових функцій на постійній роботі позивача, можна встановити на підставі посадової інструкції майстра лісу та наказу про прийняття на роботу. Вина ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного правопорушення встановлена висновком службового розслідування від 23 травня 2022 року та наказом № 97 від 23 травня 2022 року про результати проведення службового розслідування. Отже, видаючи наказ про звільнення у зв`язку з вчиненням позивачем винних дій, які дають підстави для втрати довір`я до нього, як до працівника, який безпосередньо обслуговує товарні цінності, відповідач діяв відповідно до вимог чинного трудового законодавства. Вказував, що наведений позивачем розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу є помилковим (а.с. 30-34).

У відповіді на відзив позивач посилався на те, що з посадовою інструкцією його було ознайомлено 04 квітня 2022 року, тобто за півтора місяці до звільнення, а тому посилання відповідача на невиконання позивачем посадової інструкції є безпідставними. Вважає, що виходячи з його посадових обов`язків його неможливо звільнити з роботи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, оскільки він безпосередньо не обслуговував матеріальні цінності, відсутні винна дія працівника та відсутня втрата довір`я з боку роботодавця. Зазначав, що при проведенні службового розслідування відповідач порушив його порядок, оскільки не було визначено мету службового розслідування. Вказане свідчить про упереджене ставлення відповідача до позивача та необхідність притягнення будь-кого до відповідальності. Крім того, за наслідками службового розслідування не було встановлено конкретних дій винної особи, які спричинили збитки державі, причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню. Комісія виявила у діях всіх працівників склад дисциплінарного правопорушення, проте, усю вину поклали на позивача, а ступеня вини інших працівників комісія не встановлювала (а.с. 57-60).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року позовну заяву задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ № 129-К ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 23 травня 2022 року, яким було звільнено ОСОБА_1 з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України, з підстави втрати довіри з боку власника, з посади майстра лісу Снітинського лісництва.Поновлено ОСОБА_1 на посаді майстра лісу Снітинського лісництва ДП «Білоцерківське лісове господарство» з 24 травня 2022 року. Стягнуто із ДП «Білоцерківське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 травня 2022 року в розмірі 24 953,00 грн. Рішення в частині поновлення на посаді, а також стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання, відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України. Стягнуто із ДП «Білоцерківське лісове господарство» на користь держави судовий збір в сумі 2 481,00 грн. (а.с. 93-98).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 27 грудня 2023 року представник ДП «Білоцерківське лісове господарство» - адвокат Коваленко Ю.О. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (а.с. 101-111).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального права та процесуального законодавства. Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про те, що позивач безпосередньо не обслуговував грошові, товарні цінності, його посада не входить до переліку посад, з якими повинен бути обов`язково укладений договір матеріальної відповідальності. Вказувала, що умови договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 квітня 2019 року, укладеного між ДП «Білоцерківське лісове господарство» та ОСОБА_1 , передбачають, що працівник займає посаду майстра лісу і виконує роботу, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем, переведенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення неушкодженості і цілісності довірених йому власником матеріальних цінностей. Проте суд першої інстанції не надав оцінки доказам по справі, а саме статуту, договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, заяву позивача та посадову інструкцію, не врахував вимоги тимчасової інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах, затвердженої наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 202 від 27 червня 2012 року, внаслідок чого прийшов до неправильного висновку, що не надано доказів на підтвердження того, що позивач безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, і його дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця.

Зазначала, що з позивачем був укладений договір про повну матеріальну відповідальність на виконання посадової інструкції, який є чинним та заперечень щодо його положень з боку позивача не надходило. Крім того, позивач не оспорював та не заперечував факти, викладені у вказаному розслідуванні. Також посилалась на те, що ОСОБА_1 не обирався до профспілкових органів, тому необхідності у отриманні попередньої згоди профспілкового органу при звільненні позивача не було. Вважає, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу проведений судом не у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Крім того, вказувала на порушення судом норм процесуального права, внаслідок чого відповідач був позбавлений можливості брати участь у розгляді справи у судових засіданнях, надавати усні пояснення та заявляти клопотання, при тому, що у відзиві на позов було заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Краснящих Б.М. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 122-125).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 січня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді Махлай Л.Д. судді, які входять до складу колегії: Ящук Т.І., Немировська О.В. (а.с. 113).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ДП «Білоцерківське лісове господарство» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року (а.с. 118).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 березня 2023 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду (а.с. 131).

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 559/06.1-01/23 від 11 травня 2023 року у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем Махлай Л.Д. розгляд судової справи № 362/2258/22 (22-ц/824/4899/2023) призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи (а.с. 145).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б., судді, входять до складу колегії: Борисова О.В., Ратнікова В.М. (а.с. 146).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2023 року прийнято до свого провадження справу за апеляційною скаргою ДП «Білоцерківське лісове господарство» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року (а.с. 147).

У судовому засіданні представник ДП «Білоцерківське лісове господарство» - адвокат Коваленко Ю.О. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити. Представник позивача - адвокат Краснящих Б.М. заперечував проти скарги і просив скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був сповіщений врученням повідомлення його представнику - адвокату Краснящих Б.М., тобто належним чином, про що у справі є докази, та цих обставин представник позивача адвокат Краснящих Б.М. в суді не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 148-151).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03 червня 2013 року ОСОБА_1 призначено на посаду майстра лісу Снітинського лісництва в ДП «Фастівський лісгосп» (а.с. 12).

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав головному лісничому ДП «Фастівський лісгосп» заяву, в якій просив закріпити за ним обхід № 4 у Снітинському лісництві загальною площею 568 га з повною матеріальною відповідальністю на відповідність займаній посаді, до якої долучив укладений між ДП «Фастівський лісгосп» та ОСОБА_1 договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 45).

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 21 жовтня 2021 року № 681 ДП «Фастівський лісгосп» було припинено шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДП «Білоцерківське лісове господарство» у зв`язку з чим та на підставі ч. 3 ст. 36 КЗпП України ОСОБА_1 було переведено до штату працівників ДП «Білоцерківське лісове господарство» (а.с. 12).

Згідно з п. 1.1 Статуту ДП «Білоцерківське лісове господарство» засноване на державній власності, створене відповідно до наказу Міністерства лісового господарства Української РСР від 31 жовтня 1991 року № 133 «Про організаційну структуру управління лісовим господарством України», належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України і координується Київським обласним та по м. Києву управлінням лісового та мисливського господарства (а.с. 36-43).

01 лютого 2022 року з метою забезпечення неушкодженості матеріальних цінностей, що належать ДП «Білоцерківське лісове господарство», між директором підприємства Вітряк А. та ОСОБА_1 було укладеного договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 46).

Згідно з наказом ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 88 від 12 травня 2022 року було призначено проведення службового розслідування у зв`язку з тим, що 11 травня 2022 року від головного лісничого ДП «Білоцерківське лісове господарство» Костянюка А.Б. надійшов рапорт, що в урочищі «Липки» Снітинського лісництва на огляді ділянок лісу відведених під іншу рубку, в кварталах 23, 24, 27, 28 поряд з квартальною просікою було виявлено самовільну рубку (а.с. 20).

Згідно з висновком службового розслідування від 23 травня 2022 року, затвердженого директором ДП «Білоцерківське лісове господарство», вирішено передати відповідні матеріали до правоохоронних органів; запропоновано: лісничому Снітинського лісництва Шуту О.А. оголосити догану; провідному інженеру з охорони та захисту лісу Клеваці Р.В. оголосити догану; старшому майстру лісу Снітинського лісництва Лісовському О.В. оголосити догану та перевести на посаду майстра лісу; запропоновано розірвати трудовий договір з майстром лісу Снітинського лісництва ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України; організувати систематичні рейди лісової охорони, інженерів охорони та захисту лісу спільно з представниками правоохоронних органів та державної служби з надзвичайних ситуацій; службове розслідування визнано закритим (а.с. 17-19).

Наказом директора ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 23 травня 2022 року № 129-К ОСОБА_1 було звільнено з роботи за п. 2 ст.41 КЗпП України з підстави втрати до нього довір`я з боку власника (а.с. 52).

Положеннями ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина 1 статті 21 КЗпП України).

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини 1 статті 41 КЗпП України).

Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл та інше); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу (постанова Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14).

Звільнення з підстав втрати довір`я може бути визнано обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та інше), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звільнений з посади майстра лісу Снітинського лісництва на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, згідно з яким трудовий договір з ініціативи власника може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Передбачений в указаній нормі права перелік посад і робіт не був затверджений Кабінетом Міністрів України, однак чинною є постанова Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, якою затверджено Перелік посад і робіт, що заміщаються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою чи організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на зберігання, продаж (відпуск), перевезення або застосування у процесі виробництва.

У постанові Верховного Суду від 2 червня 2021 року в справі № 585/2261/19 (провадження № 61-3959св21) викладено висновок, що: «для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл та інше); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Звільнення з підстав втрати довір`я може бути визнано обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та інше), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я. За змістом указаної норми матеріальними цінностями є цінності, що прийняті на зберігання, зберігаються на складі, відпускаються зі складу, з торгового залу, іншого сховища. Безпосереднім обслуговуванням грошових і товарних цінностей є їх прийняття, зберігання, транспортування, розподіл тощо. Особи, які безпосередньо обслуговують грошові і товарні цінності, це переважно особи, які займаються прийманням, зберіганням, транспортуванням і розподілом матеріальних цінностей, наприклад, продавці, касири, завідувачі базами тощо. Під термінами «зберігання», «обслуговування» і «розподіл цінностей» слід розуміти широке коло операцій по експедиції чи по відпусканню цінностей, іноді зовсім не пов`язаних з безпосереднім їх обслуговуванням. За загальним правилом такі працівники в разі нестачі матеріальних цінностей несуть повну матеріальну відповідальність на підставі письмових договорів чи спеціальних законів. Для вирішення питання про те, чи відноситься працівник до осіб, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні чи культурні цінності, необхідно докладно ознайомитися з колом його обов`язків, що визначаються відповідними посадовими інструкціями та положеннями. В кожному конкретному випадку необхідно з`ясувати, чи становить виконання операцій, що пов`язані з обслуговуванням цінностей, основний зміст їх трудових обов`язків, чи носить виконання ними вказаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Обов`язок з обслуговування цінностей може бути передбачений нормативними актами, посадовими інструкціями тощо».

Особи, які не належать до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові чи товарні цінності, не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Подібні висновки щодо застосування статті 41 КЗпП України викладені Верховним Судом в постановах від 04 травня 2020 року у справі № 320/7064/17 (провадження № 61-3245цс19), від 03 квітня 2021 року у справі № 752/7994/17 (провадження № 61-40654св18), від 02 червня 2021 року у справі № 585/2261/19 (провадження № 61-3959св21), від 14 вересня 2022 року у справі № 219/3955/19 (провадження № 61-19691св19).

Найменування посади, яку обіймав позивач, відсутня у вказаному Переліку.

Поряд з цим, Переліком визначено характер робіт, що виконуються працівником, з яким роботодавець може укласти письмовий договір про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих працівнику у процесі виробництва. Такими є роботи: з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей на складах, базах (нафтобазах), автозаправних станціях, холодильниках, харчоблоках, сховищах, заготовчих (приймальних) пунктах, товарних і товаро-перевалочних дільницях, камерах схову, коморах і гардеробах. Роботи з продажу (відпуску) товарів (продукції), їх підготовки до продажу незалежно від форм торгівлі та профілю підприємства (організації).

Встановлено, що 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав головному лісничому ДП «Фастівський лісгосп» заяву, в якій просив закріпити за ним обхід № 4 у Снітинському лісництві загальною площею 568 га з повною матеріальною відповідальністю на відповідність займаній посаді, до якої долучив укладений між ДП «Фастівський лісгосп» та ОСОБА_1 договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 45).

Наказом ДП «Фастівське лісове господарство» від 22 квітня 2019 року № 44-ОД, закріплено обхід № 4 за майстром лісу ОСОБА_1 - квартали 12-20, 23, 24, 27-29 (а.с. 47-48).

01 лютого 2022 року з метою забезпечення неушкодженості матеріальних цінностей, що належать ДП «Білоцерківське лісове господарство», з ОСОБА_1 було укладеного договір про повну матеріальну відповідальність (а.с. 46).

Згідно змісту вищевказаних Договорів про повну матеріальну відповідальність від 15 квітня 2019 року і від 01 лютого 2022 року, посадової інструкції майстра лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство», з якою ОСОБА_1 ознайомлений під підпис, майстер лісу виконує роботу, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням довірених йому власником матеріальних цінностей та має посадові обов`язки, зокрема: забезпечувати систематичне спостереження і належну охорону лісів від пожеж, самовільних рубок, шкідників і хвороб, їх своєчасне виявлення, сигналізацію, організацію їх локалізації та ліквідації; забезпечувати своєчасну, в установлені терміни виробничо-господарську діяльність (збирання лісового насіння, вирощування садивного матеріалу, підготовку ґрунту, початку, посів лісу, сприяння природному поновленню, догляду за лісовими культурами проведення лісогосподарських рубок, тощо); здійснювати видачу робітникам наряд-актів на виконання робіт та додаткових угод по наданню послуг приватними підприємцями на майстерські дільниці, а також приймання на зберігання лісопродукції з веденням щоденника виконаних робіт клеймування продукції та пеньків; приймати участь у оформленні актів прийому-передачі лісосік приватним структурам під розробку; своєчасно проводити прийомку заготовленої лісопродукції та контролювати розробку лісосік по кількісних та якісних показниках, не допускати залишки деревини понад встановлений термін; проводити приймання заготовленої деревини в установлені терміни, оформляти первинну документацію на етапі від приймання до переміщення на проміжні та нижні склади та до кінцевих споживачів; обліковувати в мобільному терміналі партію лісопродукції (а.с. 13-15).

Таким чином, посада позивача та, відповідно, його посадові обов`язки передбачали можливість укладення роботодавцем з ним договору про повну матеріальну відповідальність.

Виходячи з умов договору про повну матеріальну відповідальність, ОСОБА_1 займає посаду майстра лісу і виконує роботу, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, та прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення неушкодженості і цілісності довірених йому власником матеріальних цінностей.

Вищезазначеного суд першої інстанції не врахував, тому посилання на ці обставини як підставу для поновлення позивача на роботі є помилковим.

Підставою для звільнення ОСОБА_1 із займаної посади став наказ № 97 від 23 травня 2022 року про результати проведення службового розслідування.

Так, зі змісту висновку службового розслідування від 23 травня 2022 року вбачається, що згідно акту огляду місця вчинення лісопорушення № 2 від 11 травня 2022 року в лютому-квітні 2022 року в Снітинському лісництві в кварталі 23 виділ 1, кварталі 27 виділ 1, кварталі 29 виділ 1, кварталі 29 виділ 1 було здійснено незаконну рубку 85 дерев породи дуб звичайного, 4 дерева породи акація біла, 2 дерева породи клен гостролистий, 2 дерева породи граб звичайний, 1 дерево породи груша лісова, 1 дерево породи берест, чим було завдано матеріальних збитків на суму 456 997,44 грн. Самостійно майстром лісу не було виявлено самовільної рубки, не повідомлено керівництво чи правоохоронні органи. Об`єм самовільно заготовленої лісопродукції складає 76,2 м3, яка наготовлялась і вивозилась в зимовий період, по сніговому покриву, і сліди які залишилися після вивезення лісо продукції не могли бути непоміченими майстром лісу ОСОБА_1 . Комісія зі службового розслідування дійшла висновку, що в діях майстра лісу Снітинського лісництва ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного правопорушення, яке полягає у невиконанні своїх посадових обов`язків, чим було завдано шкідливих наслідків підприємству, що є підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (а.с. 17-19).

Факт закріплення наказом ДП «Фастівське лісове господарство» № 44-ОД від 22 квітня 2019 року, правонаступником якого є відповідач, за майстром лісу ОСОБА_1 обхід № 4 квартали 12-20, 23, 24, 27-29 загальною площею 568 га по Снітинському лісництву, до якої входила ділянка де була виявлена самовільна виробка лісу, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Краснящих Б.М. в суді першої інстанції не заперечували (а.с. 47-48).

Тобто самовільна рубка лісу була виявлена під час службового розслідування саме в Снітинському лісництві в кварталах, які були закріплені за майстром лісу ОСОБА_1

12 травня 2022 року ОСОБА_1 написав пояснення, зазначивши, що з 01 березня по 03 квітня 2022 року перебував у відпустці, а коли вийшов з відпустки обхід лісу прийняти було неможливо, тому що в ліс не пускали до 20 квітня 2022 року. Після цього, як дозволили зайти в ліс, було виявлено повалення дерев, про що доповів в усній формі (а.с. 66).

Поряд з цим, за висновком службового розслідування та доданих до нього документів, було встановлено, що самовільна вирубка лісу, враховуючи встановлені обставини і обсяг викраденого лісу, відбулась у січні - лютому 2022 року, оскільки у березні та до 20 квітня 2022 року відвідування лісових масивів було заборонено (а.с. 17-19, 66-73).

Враховуючи те, що позивач займав посаду, яка пов`язана з безпосереднім обслуговуванням товарних цінностей (лісу), його вину у вчиненні дисциплінарного правопорушення встановлено за наслідками службового розслідування та у зв`язку з завданням шкідливих наслідків підприємству відповідачем втрачено довір`я до позивача, апеляційний суд дійшов висновку, що звільнення на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України є правомірним, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідачем доведено, що звільнення позивача на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України відбулося за наявності законної підстави, оскільки, встановивши, що у зв`язку із неналежним виконанням позивачем своїх посадових обов`язків майстра лісу щодо охорони матеріальних цінностей, які знаходяться на території закріпленого за позивачем за трудовим договором обходу № 4 лісництва із укладенням договору про повну матеріальну відповідальність, внаслідок чого підприємству відповідача завдано матеріальної шкоди незаконною вирубкою лісу, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для розірвання трудового договору із позивачем з вищенаведеної підстави.

Оскільки факт законності звільнення позивача доведено належними та допустимими доказами, то вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає.

Посилання позивача на те, що він є членом профспілки та відповідач мав отримати попередню згоду профспілкового органу при його звільненні апеляційний суд відхилив виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з 24 лютого 2022 року введено військовий стан в Україні, який триває і на час розгляду справи апеляційним судом.

Встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи за п. 2 ст.41 КЗпП України з підстави втрати до нього довір`я з боку власника на підставі наказу директора ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 23 травня 2022 року № 129-К, тобто у період дії воєнного стану (а.с. 52).

Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою Первинної профспілки ДП «Білоцерківське лісове господарство» № 7 від 05 вересня 2022 року ОСОБА_1 є членом профспілкового комітету, проте, до профспілкових органів не обирався (а.с. 49).

Таким чином, при звільненні позивача, яке відбулося в період воєнного стану, не потрібна була попередня згода первинної профспілкової організації, членом якої був позивач.

Враховуючи вказане, помилковим є висновок суду, що відповідачем не надано доказів, що позивач повідомлявся та запрошувався на розгляд письмового подання відповідача до виборного органу первинної профспілкової організації.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2022 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 16 червня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова