Справа № 204/9523/23
Провадження № 2-др/204/62/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року по цивільній справі № 204/9523/23 було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 як законного представника інтересів малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 056,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. на користь держави.

13 грудня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій вона просила ухвалити додаткове рішення по справі № 204/9523/23 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8 524,80 грн. В обгрунтування заяви представником відповідача зазначено, що адвокатом Сустав Н.В. відповідачу ОСОБА_1 в процесі розгляду справи № 204/9523/23 було надано професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву нею було зазначено, що попередній (орієнтовний) розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу складає 17 000,00 грн. Разом з цим, всього під час представництва інтересів відповідача представником було витрачено 16 годин, що згідно розрахунку дорівнює 9 000,00 грн. Відповідач оплатила представнику 8 000,00 грн. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позовної заяви (розмір задоволених позовних вимог позивача становить 5,28%), з урахуванням пропорційності задоволених вимог вважає, що з позивача на користь відповідача слід стягнути 8 524,80 грн. витрати на правничу допомогу, що становить 94,72% від понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.

15 грудня 2023 року на адресу суду надійшли заперечення представника позивачів ОСОБА_5 на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначено наступне. Заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивача вважає безпідставною та такою, що є проявом зловживання процесуальними правами. Відповідачем порушено встановлений ЦПК України строк подання документів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу. Докази понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача було подано разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення 13 грудня 2023 року, тобто після спливу 13 днів з моменту ухвалення судом рішення по справі, тоді як ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено 5-денний строк для подання таких доказів. Крім того вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу не є ані обґрунтованим, ані пропорційним. Зазначає, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями адвоката відповідача щодо надання правової допомоги та частковою відмовою у позові. Також, судовим рішенням по цій справі стягнуто з ОСОБА_1 3 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 056,00 грн., що разом становить 4 056,00 грн. натомість представник ОСОБА_1 просить стягнути лише витрат на правову допомогу 8 524,80 грн., тобто більш ніж в два рази вищу суму від тієї, що стягнута на користь позивача, що на думку представника позивачів не відповідає завданню судового захисту, адже позивач в такому випадку не просто не отримує компенсації завданої йому шкоди, а навпаки - ще більше потерпає від компенсації таких витрат. У зв`язку з викладеним просив залишити без розгляду як акт зловживання процесуальними правами заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розгляд питання про винесення додаткового рішення здійснюється судом без виклику учасників справи, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Оскільки розгляд питання про винесення додаткового рішення здійснюється судом без виклику учасників справи та за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Сустав Н.В., що підтверджується ордером серії АЕ № 1220033 від 16 серпня 2023 року (а.с. 105) та договором № 172 про надання правничої допомоги від 14 серпня 2023 року (а.с. 192-193).

14 серпня 2023 року між адвокатом Сустав Н.В. та Пека Я.Ю. було також підписано Додаток до договору про надання правничої допомоги від 14.08.2023 року № 172, в якому сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової допомоги у справі № 204/9523/23 є фіксованим в незалежності від витраченого часу та об`єму роботи (а.с. 194).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу представником відповідача надано акт № 1 від 30 листопада 2023 року прийому-передачі виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги від 14.08.2023 року № 172, в якому зазначено, що адвокат надав відповідачу послуги (правничу допомогу) на суму 9 000,00 грн. (а.с. 191).

Факт оплати відповідачем послуг адвоката на правову допомогу підтверджується копіями платіжних інструкцій (а.с. 196-200).

Відповідач ОСОБА_1 дійсно отримала правову допомогу від адвоката Сустав Н.В., а тому не викликає сумнівів, що відповідачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

У своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача просить у зв`язку з частковим задоволенням судом позову (розмір задоволених позовних вимог позивача становить 5,28%), стягнути з відповідача 94,72% від понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, що становить 8 524,80 грн.

Так, у частині 2 статті 141 ЦПК України закріплено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, відповідно до частини 9 статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що спір між сторонами виник внаслідок неправомірних дій неповнолітнього відповідача ОСОБА_4 , матір`ю якого є відповідач ОСОБА_6 , а саме встановлено, що у спричиненні малолітньому ОСОБА_3 шкоди дійсно наявна вина неповнолітнього ОСОБА_4 та наявний безпосередній причинний зв`язок між діями ОСОБА_4 , який з порушенням Правил дорожнього руху здійснював рух на велосипеді по тротуару, та наслідками у вигляді спричинених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи судом було встановлено, що спір між сторонами виник саме внаслідок неправомірних дій відповідача, керуючись приписами статті 141 ЦПК України суд приходить до переконливого висновку, що не залежно від часткового задоволення позову, судові витрати відповідача на правничу допомогу повинні бути покладені у повному обсязі на відповідача.

При вирішенні даної справи суд виходить з того, що у випадку встановлення судом порушення прав позивача не зважаючи на часткове задоволення позову, усі судові витрати понесені відповідачем мають бути покладені на останнього, оскільки саме відповідач своїми діями (або бездіяльністю) допустив порушення прав позивача, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

У інакшому випадку, не буде досягнуто завдання цивільного судочинства та ефективного поновлення порушених прав позивача. У випадку застосування приписів ч. 2 ст. 141 ЦПК України та пропорційного покладення судових витрат на обидві сторони позивач повинен бути сплатити суму вдвічі більшу за ту, яка була стягнута на його користь з метою відновлення його порушених прав, що явно є не відповідає принципу справедливості правосуддя.

Крім того, представником відповідача пропущений строк на подання доказів на підтвердження понесення відповідачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу.

Так, у частині 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року в електронному вигляді було доставлено до електронного кабінету представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» 06 грудня 2023 року, о 00.30 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 184).

За таких обставин суд не приймає до уваги та відхиляє твердження представника відповідача про те, що вона не отримувала копію рішення суду від 29 листопада 2023 року, а ознайомилась з ним в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 08 грудня 2023 року.

У передбачений частиною 8 статті 141 ЦПК України п`ятиденний строк після отримання 06 грудня 2023 року в електронному вигляді рішення суду від 29 листопада 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не подала до суду відповідних доказів на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу. Заява про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу була подана представником відповідача до суду через систему «Електронний суд» лише 12 грудня 2023 року та зареєстрована канцелярією суду 13 грудня 2023 року, тобто після спливу встановленого законом процесуального строку на подання відповідних доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Однак, представником відповідача не заявлено про поновлення строку для подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу. Про поважність причин неподання у встановлений законом строк доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем у заяві про ухвалення додаткового рішення також не зазначено.

Згідно з положеннями частини 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд зазначає, що неподання у встановлений законом строк доказів належного підтвердження обсягу наданої позивачу правничої допомоги та вартості наданих адвокатом послуг є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У зв`язку з усім вищевикладеним, у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 126, 133, 137, 141, 259, 260, 270 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Д.Л. Черкез