Справа № 305/1218/23
Провадження по справі 2-о/305/32/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчука В.Е.

за участі : секретаря судового засідання Шемоти М.І.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи тим, що вона з 20.12.2003 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 і вони мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають із заявницею. ОСОБА_2 з 05.06.2023 проживає окремо, за адресою АДРЕСА_1 , через те, що чинить домашнє насильство щодо неї та дітей. Працівниками поліції 05.06.2023 було винесено терміновий заборонний припис серії АА №220451 стосовно ОСОБА_6 , який останній порушив того ж дня, ввечері, ввірвався до будинку, вибив скляну шибку, пошкодив вхідні двері, облив двері займистою речовиною, після чого покинув двір, випустивши на двір свою велику собаку, через що вона змушена була викликати працівників поліції. ОСОБА_2 неодноразово надсилав їй повідомлення із погрозами, а також забрав від неї документи - посвідчення багатодітної родини, свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження дітей, через що вона змушена була звернутися до органу ДРАЦС для повторної їх видачі. З огляду на обставини щодо психологічного та фізичного насильства вона потребує захисту, тому просить видатиобмежувальний припис відносно ОСОБА_2 строком на шість місяців, заборонивши йому: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 та їхніх дітей за адресою АДРЕСА_2 ; наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та їхніх дітей, зокрема ЗОШ №3 (м. Рахів, вул. Партизанська, 1); особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та дітей, якщо вона за власним бажанням або діти перебуватимуть у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав наведених у заяві, пояснила, що і вона, і діти бояться повернення ОСОБА_2 та вчинення ним агресивних дій, через що вони страждають. Просить заяву задовольнити.

Заінтересована особа, ОСОБА_2 ,в судовому засіданні заявлені вимоги визнав та пояснив, що надалі вчиняти домашнє насильство щодо членів своєї сім`ї не буде., при цьому не заперечував проти задоволення заяви.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 07 грудня 2017 року №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 2, 7 частини другої статті 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкоду у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання(перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 20.12.2003, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають із заявницею, що не заперечувалося в судовому засіданні ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала від домашнього насильства відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно заявниці підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №220451, відповідно до якого ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства було заборонено з`являтися за місцем проживання ОСОБА_1 з 16:30 год 05.06.2023 до 16:00 год 08.06.2023.

В судовому засіданні встановлено, що заявниця зверталася до поліції, через те, що ОСОБА_2 після припису, яким було заборонено йому з`являтися за її місцем проживання, 05.06.2023 ввірвався до будинку, вибив скляну шибку, пошкодив вхідні двері, облив двері займистою речовиною, після чого покинув двір, випустивши на двір свою велику собаку.

Крім того, ОСОБА_1 надала суду роздруківку з месенджера, де ОСОБА_2 погрожує їй, і ці обставини визнав ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Отже, поведінка ОСОБА_2 свідчить про те, що життя і здоров`я заявниці, зокрема, психічне та фізичне, перебувають під постійною загрозою.

Відтак систематичні випадки насильницьких дій заінтересованої особи щодо заявниці, приниження честі та гідності заявниці, а також психоемоційна неврівноваженість заінтересованої особи свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза життю та здоров`ю заявниці.

Заявниця постійно переживає за своє життя та здоров`я та життя і здоров`я дітей, а заінтересована особа систематично продовжує свої неправомірні дії, чим завдає заявниці постійних душевних страждань.

Суд вважає, що ОСОБА_1 довела належними доказами ризики повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно неї та їхніх дітей, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому необхідно застосувати до ОСОБА_2 запропоновані заявницею спеціальні заходи протидії домашньому насильству.

Застосування таких заходів повною мірою відповідає інтересам ОСОБА_1 та їхнім донькам, які на даний час проживають із заявницею, але бояться повторення неправомірних дій з боку ОСОБА_2 .

Враховуючи, що згідно з п. 12-1 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання заяви про видачу обмежувального припису, отже заявниця була звільнена від сплати такого, тому судові витрати в сумі 536,80 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 350-1 - 350-8, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву про видачу обмежувального напису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 і встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки:

- перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 та їхніх дітей за адресою АДРЕСА_2 ;

- наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та їхніх дітей, зокрема ЗОШ №3 (м. Рахів, вул. Партизанська, 1);

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та дітей, якщо вона за власним бажанням або діти перебуватимуть у місці, невідомому ОСОБА_2 ;

- переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- вести листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Згідно з вимогами ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України відомості щодо учасників справи:

Заявник, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Суддя: В.Е.Ємчук