Провадження № 2-др/127/72/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,
за участю секретаря Жигарової Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спор на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду,-
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спор на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2023 року позов ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду було задоволено.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат, яка мотивована тим, що для вирішення питання про судові витрати, пов`язані із розглядом справи ним надаються докази та розрахунок правничої допомоги. Просив додатковим рішенням стягнути із Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із розглядом цієї справи, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 21472,00 грн. На підтвердження понесення цих витрат представником долучено: угоду з адвокатом на правничу допомогу від 07.09.2022 року; акт про надані послуги на професійну правничу допомогу адвоката від 05.06.2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордера від 05.06.2023 року.

В судове засідання позивач не з`явився, проте його представник подав до суду заяву, в якій просив судове засідання по вказаній справі проводити у його відсутність.

В судове засідання представник відповідача не з`явилася, проте надіслала на електронну адресу суду клопотання про розгляд заяви представника заявника про ухвалення додаткового рішення за її відсутності.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання третя особа ОСОБА_2 не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від нього до суду не надходило.

Оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви, тому суд проводить розгляд справи без їх участі.

Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про розподіл судових витрат підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2023 року позов ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спор на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду було задоволено (а.с. 207).

07.09.2022 року між адвокатом Куцим Р.А. та Глінчуком С.В. було укладено угоду на правничу допомогу, за умовами якої за послуги надані адвокатом замовник сплачує виконавцю винагороду визначеному у розрахунку погодженому між сторонами в розмірі 40% від мінімального прожиткового мінімуму, який встановлений станом на 01.01. поточного року в якому ухвалено рішення суду, за годину роботи адвоката (а.с. 210).

Згідно п. 5 вказаної вище угоди, замовник здійснює оплату за даною угодою одноразово в готівковому порядку, або шляхом поповнення банківського карткового рахунку виконавця, або ін.

Відповідно до акту про надані послуги на професійну правничу допомогу адвоката у справі №127/20073/22, укладеного між адвокатом Куцим Р.А. та Глінчуком С.В., розмір винагороди адвоката становить 21472,00 грн. Вказаний акт містить обсяг наданих адвокатом послуг, кількість годин витраченого ним часу та їх вартість (а.с. 211-212).

З квитанції до прибуткового касового ордера № 11 від 05.06.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено гонорар в розмірі 21472,00 грн. (а.с. 212 зворіт).

Також в матеріалах справи міститься ордер ОСОБА_3 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 5).

За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо) та порядок його сплати визначається в угоді на правничу допомогу.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що представник позивача приймав участь в судовому засіданні, а саме 02.06.2023 року (а.с. 206); двічі ознайомлювався з матеріалами справи (а.с. 156, 181).

Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд звертає увагу, що представник позивача до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про те, що після ухвалення судового рішення у цій справі ним буде подано суду протягом п`яти днів докази оплати витрат на надання правничої допомоги.

Отже, стороною позивача було зроблено заяву про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення. Вказані докази було подано суду в строк визначений законодавством.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Вимогами п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проте, представником відповідача не доведено неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.)

Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимога заяви представника позивача щодо стягнення суми витрат за надання правничої допомоги в розмірі 21472,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати щодо витрат позивача на правничу допомогу, а саме відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 21472,00 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Стягнути зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 21472,00 грн. (двадцять одна тисяча чотириста сімдесят дві гривні 00 коп.).

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, місцезнаходження: 21036, м. Вінниця, вул. Антона Листопада, 2А, .

Повний текст додаткового рішення складено 16.06.2023 року.

Суддя: