СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/29427/21

пр. № 2/759/506/23

18 січня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд міста Києва, в особі судді Сенька М.Ф., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить суд ухвалити рішення, про стягнення з ПрАТ «Європейський страховий альянс» матеріальну шкоду у розмірі 16 412 грн. 73 коп., а також стягнути із ОСОБА_2 грошові кошти за завдану матеріальну шкоду в розмірі 45 587 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Позов обгрунтовано обставинами та наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача.

Ухвалою судді від 05.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 69-70).

Від представника відповідача ПрАТ «Європейський страховий альянс» - Білогуб Ю.С. надійшов відзив у якому та заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що в силу положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Зазначає, що позивач не надав доказів того, що поніс збитки у розмірі ПДВ, тобто відремонтував автомобіль у платника ПДВ, крім того у заяві про виплату страхового відшкодування від 19.11.2021 року вказав платіжні реквізити власної банківської картки. Враховуючи викладене зазначає, що відповідачем було здійснено страхову виплату в розмірі 73 560 грн. 85 коп. (вартість матеріального збитку 89 473 грн. 01 коп. - сума податку на додану вартість 14 912 грн. 17 коп. - франшиза 1000 грн).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 14).

Так, 24.08.2021 року о 23:35 год. відповідач ОСОБА_2 в м. Києві на пр-т. Перемоги, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отрмали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2021 року по справі № 759/19900/21 було встановлено вину водія ОСОБА_2 у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 15-17).

Відповідно до наданого позивачем Звіту про оцінку № 200/21 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 від 06.12.2021 року, вартість ремонту зазначеного автомобіля після ушкодження в ДТП складає 135 324 грн. 42 коп., в тому числі ПДВ - 15 425 грн. 46 коп., а матеріальний збиток завданий власнику зазначеного транспортного засобу становить 89 973 грн. 58 коп., в тому числі ПДВ - 7866 грн. 98 коп. (а.с. 20-28).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс», що підтверджується відповідним полісом № АР 5482543 (а.с. 42).

Відповідачем разом із відзивом також було подано Звіт № 2224 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 від 13.09.2021 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного автомобіля становить 89 473 грн. 01 коп., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - 134 657 грн.20 коп.

Таким чином, суд зауважує, що в матеріалах справи наявні два дослідження вартості матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю марки «Volkswagen Jetta», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для того, що прийняти до уваги та покласти в основу рішення Звіт № 2224, який був наданий відповідачем, оскільки у ньому відсутні відомості про те, що оцінювач ОСОБА_3 , який проводив дані дослідження, обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, що суперечить вимогам частини сьомої статті 102 ЦПК України.

Також суд звертає увагу на той факт, що даний звіт проведено з метою встановлення розміру шкоди, завданої внаслідок ДТП, але не зазначено дату коли це ДТП відбулося та, що є ключовим при вирішення цього конкретного спору, не визначену загальної суми ПДВ, що включається до розміру матеріального збитку та вартості відновлювальних робіт.

Таким чином, суд при ухваленні рішення керується відомостями, що містяться у наданому позивачем Звіті № 200/21, який відповідає вимогам, передбаченим діючим законодавством.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

У постанові від 04.12.2019 року у справі №359/2309/17 Верховний Суд висловив позицію про те, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 Закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6,8.6,8.6.1,8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до ст. 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), у свою чергу, має бути платником податку на додану вартість.

Відсутні підстави для сплати на користь потерпілої особи суми податку на додану вартість за придбані послуги з відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок настання страхового випадку транспортного засобу, якщо такі послуги придбані в особи, яка не є платником такого податку. Аналогічна правова позиція висловлювалась Верховним Судом у постановах у справі N 808/1120/17 від 19 листопада 2020 року, у справі N 826/7454/177 від 07 квітня 2021 року.

Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі N 757/22706/15-ц (провадження N 61-4507св18) дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість (далі - ПДВ) в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів проведення ремонту автомобіля у виконавця, що є платником ПДВ, та страхове відшкодування підлягає стягненню безпосередньо на його рахунок, страховик не може бути примушений до сплати ПДВ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачу з боку страховика завдавача шкоди мало бути відшкодовано матеріальні збитки у розмірі 82 106 грн. 60 коп. (89 973 грн. 58 коп. - 7866 грн. 98 коп. ПДВ)

Отже, враховуючи часткову сплату страховиком страхової виплати у розмірі 73 560 грн. 85 коп. та передбаченої договором страхування франшизи у розмірі 1000 грн., із ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь позивача підлягають стягненню матеріальні збитки у розмірі 7545 грн. 70 коп. (82 106 грн. 60 коп. - 73 560 грн. 85 коп. - 1000 грн.), а позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення грошових коштів із ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц , від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17.

За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), в межах заявлених позовних вимог.

Аналогічний висновок також викладено у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Що стосується стягнення судом першої інстанції моральної шкоди, то суд вважає наступне.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України потерпіла особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості.

Враховуючи, що у зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, позивачу заподіяно суттєві побутові незручності і необхідності додаткових зусиль, пов`язаних з неможливістю використовувати автомобіль за призначенням, суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 264, 265 ЦПК України,

ухвалив:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) матеріальні збитки у розмірі 7545 грн. 70 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) матеріальні збитки у розмірі 45 587 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а всього підлягає стягненню - 50 587 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 417 грн. 68 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 908 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя Сенько М.Ф.