Провадження № 2/734/271/23 Справа № 734/479/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 червня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іванюка Т.І.,

при секретарі Ієвлевій О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Остерської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання членом сім`ї наймача та зобов`язання укласти договір найму квартири,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Остерської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання членом сім`ї наймача та зобов`язання укласти договір найму квартири, у якому просить: визнати його членом сім`ї наймача квартири ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Остерську квартирно-експлуатаційну частину району укласти із ним договір найму квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; Вселити його до житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до талону до ордеру № 587 від 06.11.1975 його дід ОСОБА_4 мав право на заняття житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також 02.02.2016 р. між ОСОБА_4 та Остерською квартирно-експлуатаційною частиною району був укладений договір найму житлового приміщення № 1054. Починаючи з січня 2019 року позивач постійно проживав разом зі своїм дідом у вищезазначеній квартирі, однак зареєстрованого місця проживання в ній не мав. 08.01.2023 разом з ОСОБА_4 звернувся до Остерської квартирно- експлуатаційною частиною району з метою отримання дозволу на його вселення та з метою подальшої реєстрації мого місця проживання у квартирі. Однак того ж дня його дід став погано себе почувати, та на наступний день помер. Поховання здійснив позивач разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 за власний рахунок, на підставі чого йому було видано свідоцтво про смерть та товарний чек. Зазначає, що після смерті діда продовжує постійнол проживати у квартирі, сплачує комунальні платежі та піклується про майно.

18.01.2023 з метою реалізації положень Житлового кодексу Української PCP та Договору найму житлового приміщення № 1054 від 08.02.2016, позивач, як особа, яка постійно проживала із ОСОБА_4 та залишився проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до Остерської квартирно-експлуатаційної частини району з метою: 1. Визнати його, ОСОБА_1 членом сім`ї наймача квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - діда ОСОБА_4 ; 2. Визнати його, ОСОБА_1 наймачем квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті наймача - діда ОСОБА_4 та укласти з ним договір найму квартири; 3. Визнати за ним право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .; 4. Вселити його до житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Однак листом від 27.01.2023 № 584/154 відповідачем було відмовлено у визнанні позивача наймачем квартири, оскільки він являюсь тимчасовим мешканцем, який за усною згодою наймача був заселений у житлове приміщення, а саме у вищезазначену квартиру. При цьому, позивач у позові зазначає, що під час його перебування у квартирі, жодним власником будинку або балансоутримувачем до нього не пред`являлись претензії щодо незаконності її проживання у спірній квартирі.

У судовому засіданні позивач, підтримуючи свої вимоги у повному обсязі, пояснив, що на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Однак, у період з січня 2019 року по лютий 2022 року постійно проживав разом з своїм рідним дідом ОСОБА_4 у квартирі, яка перебувала у користуванні останнього за адресою: АДРЕСА_1 . Проживали у квартирі удвох. У нього була власна кімната, де знаходилися особисті речі. З дідом були добрі стосунки, спільний бюджет. Він купував діду ліки, продукти харчування та здійснював догляд. З дядьком ОСОБА_6 , сином ОСОБА_4 придбали та встановили у квартирі бойлер. Також, він сплачував комунальні послуги. На сімейній нараді вирішили, що ОСОБА_4 зареєструє його у даній квартирі. Більше того, останній сам виявляв таке бажання. Приходили з цим питанням до начальника КЕЧ, але не застали його на роботі. У лютому 2022 року після початку бойових дій, ОСОБА_4 перевезли до м.Тетієв до сина, а пізніше в м.Васильків до іншого сина. У березні 2022 року у результаті обстрілів населеного пункту, у вікнах були вибиті стекла, тому квартира була непридатна для проживання. Коли помер ОСОБА_4 , він разом з матір`ю займався його похованням.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження обґрунтованості своїх вимог, зокрема письмові докази та свідчення осіб, які були допитані у судовому засіданні за клопотанням сторони позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Більш детальне обґрунтування з приводу даного позову, викладено у відзиві на позовну заяву, із змісту якого виходить, що квартира АДРЕСА_4 належить до держаного житлового фонду власником якого є Міністерство оборони України. Балансоутримувачем є Остерська КЕЧ (району). Вказане вище житло призначено для проживання військовослужбовців та їх сімей. Так, безпосередньо і дана квартира буде надана військовослужбовцю відповідно до норм та вимог чинного законодавства. Зокрема, відповідно до Наказу МОУ №448 від 03.07.2013 п.2.4. КЕЧ здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності. З питань використання фондів і територій військових містечок виконує накази (розпорядження) начальника гарнізону. Відповідно до п.2.1. Договору найму житлового приміщення укладеного між Остерською КЕЧ (району) та ОСОБА_4 в приміщення можуть бути вселені інші громадяни за згодою Наймодавця, Наймача. Згідно п.6.1. Договору на вимогу Наймача за згодою Наймодавця Наймач може бути замінений одним з повнолітніх громадян що постійно проживають з Наймачем. Проте, жодних звернень позивача з ОСОБА_4 до Остерської КЕЧ (району) з метою отримання дозволу на вселення ніколи не було. Відповідно, за все життя, квартиронаймач ОСОБА_4 жодного разу не виявив бажання про вселення позивача до квартири, а також не було вимоги щодо заміни Наймача з себе на позивача. Зі слів сусідів, ОСОБА_4 (покійний дід Позивача) спільно проживав з ОСОБА_7 (дружина), яка постійно доглядала за ним. У 2022 році після чергової ракетної атаки селища Десна, вони переїхали до міста Тетіїв Білоцерківського району, Київської області де і були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. Оселилися вони в онуки дружини - ОСОБА_8 . Після переїзду ОСОБА_4 до Тетіїва, саме ОСОБА_9 та її бабуся доглядали за ОСОБА_10 . І саме ОСОБА_8 , покійний надав довіреність про право на реєстрацію місця проживання та постійне проживання у квартирі за адресою АДРЕСА_1 (копія заяви додається). Проте, правом зареєструвати своє місце проживання за вказаною адресою вона не скористалася.

Також відсутні факти щодо сплати комунальних платежів за квартиру позивачем. Позивач не сплачує за комунальні платежі. Більш того, згідно даних наданих Будинкоуправлінням №1 Остерської КЕЧ (району), усі комунальні платежі нараховувались на одну особу і здійснював їх покійний квартиронаймач ОСОБА_4 . Квитанції додані позивачем до позову свідчать лише про те, що позивач неправомірним способом бажає заволодіти майном Міністерства оборони України.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що знала ОСОБА_4 з 1974 року та перебувала з ним у дружніх відносинах. Мешкав ОСОБА_4 у сусідньому будинку. Денис, який є позивачем та онуком ОСОБА_4 , часто приїздив до останнього, але постійно з ним не проживав. Речей ОСОБА_12 у квартирі не бачила. ОСОБА_4 казав, що постійно спілкується із внуком та хотів би приписати його у квартирі. У лютому 2022 року ОСОБА_4 зламав ногу, у зв`язку з чим переїхав проживати до сина ОСОБА_13 у ОСОБА_14 . Після смерті ОСОБА_13 , проживав у іншого сина у м.Тетієві. За відсутності ОСОБА_4 , вона доглядала за квартирою. Коли під час обстрілу у квартирі ОСОБА_4 було вибито вікна, вона, разом з іншими мешканцями, заклеювали їх клейонкою. Похованням ОСОБА_4 займався ОСОБА_12 разом з матір`ю.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що проживає у будинку, де мешкав ОСОБА_4 з 1995 року, з моменту свого народження. З ним часто спілкувалася. Знає двох онучок останнього, які періодично приїжджали до діда. ОСОБА_8 також знає, вона проживала разом з ОСОБА_4 . Позивача не знає і ніколи не бачила. Покійний ОСОБА_4 про онука ОСОБА_12 ніколи не згадував.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні показала, що є рідною тіткою позивача ОСОБА_17 . ОСОБА_12 проживав разом з дідом ОСОБА_4 з 2019 року, доглядав за ним, вели спільне господарство. Коли ОСОБА_4 проживав у ОСОБА_14 , ОСОБА_12 його відвідував. Дід казав, що хоче приписати ОСОБА_12 у квартирі.

Сідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що дружив з ОСОБА_13 , який був батьком позивача, та завжди спілкувалися. Також, він спілкувався з ОСОБА_4 . Займався ремонтом вікон у квартирі останнього, після того, як їх було пошкоджено вибуховою хвилею.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні показала, що працює у військовому шпиталі, де покійний ОСОБА_4 неодноразово проходив лікування. Під час перебування у шпиталі, останнього відвідувала цивільна дружина ОСОБА_20 , її діти та онуки. ОСОБА_1 ніколи не бачила. Він та його мати ОСОБА_4 у шпиталі не відвідували. Коли стався вибух, яким було пошкоджено вікна квартири ОСОБА_4 , останній проживав у ОСОБА_14 у сина. Квартира була порожньою, у ній ніхто не мешкав.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками є ОСОБА_21 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Батько позивача, ОСОБА_21 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до свідоцтва про народження його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_22 .

ОСОБА_23 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м.Остер Чернігівського району Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 .

Відповідно до талону до ордеру № 587 від 06.11.1975 виданого Міністерством оборони СРСР, ОСОБА_4 , разом з сім`єю - дружиною ОСОБА_22 , синами ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , отримав право на заняття житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В цій же квартирі він був зареєстрований з 07.06.1995.

08.02.2016 між Остерською квартирно-експлуатаційною частиною району (Наймодавець) та ОСОБА_4 (Наймач) було укладено договір найму житлового приміщення №1054, відповідно до якого Наймодавець зобов`язується надати Наймачеві у користування вільне житлове приміщення, придатне для постійного проживання в ньому, а саме квартиру АДРЕСА_4 . Відповідно до п.1.3 Договору, квартира здається в найм, призначена для проживання у ній Наймача, а також громадян, що постійно проживають з ним. Відповідно до п.2.1 Договору, інші громадяни можуть бути вселені в приміщення за згодою Наймодавця, Наймача і громадян, що постійно проживають із Наймачем, у якості постійно проживаючих з Наймачем. П.6.2 Договору визначено, що у випадку смерті Наймача або його вибуття із приміщення договір продовжує діяти на ти же умовах, а Наймачем стає один із громадян, що постійно проживають із колишнім Наймачем, за спільною згодою між ними. Якщо така згода не досягнута, всі громадяни, що постійно проживають у приміщенні, стають співнаймачами.

14 листопада 2022 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до компетентних органів України та усіх, кого це стосується, у якій дав свою згоду громадянці України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на реєстрацію місця проживання та постійне місце проживання в квартирі АДРЕСА_4 . Дана заява посвідчена нотаріально та зареєстрована в реєстрі за №1253.

18.01.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Остерської квартирно-експлуатаційної частини району, у які просив: Визнати його членом сім`ї наймача квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - його діда ОСОБА_4 ; визнати його наймачем квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті наймача - його діда ОСОБА_4 та укласти з ним договір найму квартири. Визнати за ним право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; Вселити його до житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповіддю Остерської квартирно-експлуатаційної частини від 27.01.2023 у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку із відсутністю законних підстав для задоволення його вимог.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №126865728 від 08.06.2018, житловий будинок АДРЕСА_5 належить Міністерству оборони України.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Деснянського гарнізону №7 від 31 січня 2023 року вивільнену двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 розподілено до військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до наказу начальника Деснянського гарнізону (по тилу) №7 від 31.01.2023 «Про розподіл житлових приміщень в Деснянському гарнізоні», начальнику Остерської КЕЧ району, голові житлової комісії Деснянського гарнізону було наказано роз приділити упорядковану службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 до військової частини НОМЕР_4 .

Рішенням виконавчого комітету Деснянської селищної ради №30 від 05 травня 2023 року було надано статус житлової квартирі АДРЕСА_4 .

Згідно довідки №20 від 02.03.2023 начальника Будинкоуправління №1 Остерської КЕЧ (району) за адресою: АДРЕСА_1 , житлово-комунальні послуги нараховувались на одну особу квартиронаймача ОСОБА_4 . Оплата за житлово-комунальні послуги надходила також від його імені.

Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Остерської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання членом сім`ї наймача та зобов`язання укласти договір найму квартири задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України, встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з частиною першою статті 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою (стаття 107 ЖК Української РСР).

Відповідно до положення статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем.

Згідно з п.1 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За приписами ст.61 72 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається у письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем відповідним підприємством, установою, організацією, та наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно за ст.64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ст.65 ЖК Української РСР, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування житловим приміщення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.106 ЖК Української РСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найма спір може вирішено у судовому порядку.

Дана правова норма кореспондується з ч.ч.1, 2 ст.824 ЦК України, відповідно до яких на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найма жилого приміщення може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть бути усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб.

Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що наявність або відсутність прописки не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, котра там мешкала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 487/3126/17 (провадження № 61-11226св20) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки".

За результатами розгляду цивільної справи, суд вважає, що належних та допустимих доказів постійного спільного проживання у спірній квартирі разом з її наймачем, ведення спільного господарства з померлим ОСОБА_4 позивачем не надано.

Допитані у судовому засіданні свідки позивача ОСОБА_24 та ОСОБА_18 не підтвердили факту постійного проживання позивача ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_4 . При цьому, свідок ОСОБА_24 , показала, що ОСОБА_1 часто приїздив до свого діда ОСОБА_4 , але постійно з ним не проживав. Особистих речей ОСОБА_12 у квартирі не бачила. Свідок ОСОБА_18 показав, що бачив, як позивач приїздив до ОСОБА_4 разом з батьком.

Суд в свою чергу критично ставиться до показань свідка ОСОБА_16 про те, що позивач постійно з 2019 року проживав з ОСОБА_4 та останній мав намір зареєструвати його у спірній квартирі, так як даний свідок являється зацікавленою особою по справі через те, що приходиться рідною тіткою позивача. Тому дані покази суд до уваги не бере.

При цьому свідок ОСОБА_15 , яка була допитана за клопотанням представника відповідача, що проживає у будинку, де мешкав ОСОБА_4 з 1995 року, з моменту свого народження. З ним часто спілкувалася. Позивача не знає і ніколи не бачила. Покійний ОСОБА_4 про онука ОСОБА_12 ніколи не згадував.

Свідок ОСОБА_19 , яка також була допитана у судовому засіданні за клопотанням представника відповідача, показала, що працює у військовому шпиталі, де покійний ОСОБА_4 неодноразово проходив лікування. Під час перебування у шпиталі, останнього відвідувала цивільна дружина ОСОБА_20 , її діти та онуки. ОСОБА_1 ніколи не бачила. Він та його мати хворого ОСОБА_4 у шпиталі не відвідували. Коли стався вибух, яким було пошкоджено вікна квартири ОСОБА_4 , останній проживав у ОСОБА_14 у сина. Квартира була порожньою, у ній ніхто не мешкав.

Крім цього, у судовому засіданні позивач зазначив, що з лютого 2022 року його дід ОСОБА_4 переїхав проживати до сина у м.Тетіїв. Після смерті останнього, переїхав проживати до м.Васильків до іншого сина, де і помер. При цьому, позивач весь цей час мешкав у м.Остер. Тобто, сам позивач спростовує своїми ж поясненнями факт свого постійного проживання у спірній квартирі з 2019 року і по теперішній час, як то зазначив у позовній заяві.

Надані позивачем квитанції про сплату комунальних послуг від 09.02.2023 за спожитий газ, за розподіл газу та за вивезення ТПВ, не можуть слугувати належним доказом постійного проживання позивача у спірній квартирі. Крім того із їх змісту не вбачається, що плата за комунальні послуги вносилася саме позивачем.

Щодо доводів позивача про те, що ОСОБА_4 хотів зареєструвати його у спірній квартирі, то суд зазначає, що вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд враховує, що 14 листопада 2022 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до компетентних органів, у якій дав свою згоду громадянці України ОСОБА_8 на реєстрацію місця проживання та постійне місце проживання в квартирі АДРЕСА_4 . Дана заява посвідчена нотаріально та зареєстрована в реєстрі за №1253.

Отже, якщо б ОСОБА_4 мав намір зареєструвати у спірній квартирі позивача, то зробив би це, оскільки вже знав відповідну процедуру, але цього не зробив.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і доводи позивача про те, що він із ОСОБА_4 намагалися потрапити на прийом до начальника Остерської КЕЧ для вирішення питання щодо його реєстрації у спірній квартирі. Позивачем жодних доказів на підтвердження цього факту, зокрема відповідних заяв чи звернень, суду не надано.

Інші доводи позивача, такі як участь у похованні померлого ОСОБА_4 , спільне придбання з його дядьком ОСОБА_6 та встановлення у квартирі бойлера, не дає суду підстав для визнання його членом сім`ї наймача квартири.

Крім того, суд бере до уваги, що після того, як у результаті вибуху були пошкоджені вікна спірної квартири, де проживав ОСОБА_4 , їх ремонтом займалися ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та інші мешканці. При цьому, позивач не брав участі у відновленні пошкоджених вікон.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Таким чином, з урахуванням всіх досліджених судом обставин справи, наведених сторонами доводів та доказів, суд приходить до висновку про дійсну наявність між позивачем та його дідом ОСОБА_4 певних відносин, взаємного спілкування, які були до смерті останнього. Проте, в суду відсутні підстави вважати встановленими та доведеними факти наявності стосунків, притаманних для сім`ї, зокрема, наявність спільного бюджету, ведення спільного господарства, проведення спільних витрат та придбання майна саме в інтересах сім`ї.

До суду надані докази, які можуть слугувати підтвердженням підтримки відносин між позивачем та його дідом. Проте, суд не може визнати позивача членом сім`ї наймача квартири ОСОБА_4 з огляду на вимоги ст. 3 Сімейного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_1 членом сім`ї наймача квартири ОСОБА_4 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Суд також відмовляє у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язання Остерську квартирно-експлуатаційну частину району укласти із ним договір найму квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та вселити його до житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ці вимоги є похідними від вимог про визнання членом сім`ї наймача квартири, у задоволенні яких суд відмовив.

Суд зазначає, що задоволення позовних вимог позивача, який не має відношення до військової служби, безумовно призведе до порушення прав Міністерства оборони України, як власника спірної квартири щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, як то визначено в ст.41 Конституції України.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі то в силу положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, с.3 СК, ст.824 ЦК, ст.ст. 61, 64, 65, 72, 106 ЖК, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Остерської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання членом сім`ї наймача та зобов`язання укласти договір найму квартири відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2023 року.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_3 ;

Представник позивача ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_6 ;

Відповідач: Остерська квартирно-експлуатаційна частина району, , адреса: Чернігівська область, Чернігівській район, смт.Десна, вул. Ювілейна, буд. 3.

Представник відповідача: ОСОБА_3 : адреса: АДРЕСА_7 .

Суддя: