КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року місто Київ

Справа № 824/101/23

Апеляційне провадження № 22-вк/824/104/2023

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Желепи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заявуFL Technics, UAB (Закрите акціонерне товариство «ФЛ Текнікс»), поданої через представників Перепелинську Олену Сергіївну та Васильєву Дарину Володимирівну про визнання і надання дозволу на виконання рішення Вільнюського комерційного арбітражного суду від 27 грудня 2021 року у арбітражній справі № V-0069/2021-е за позовом FL Technics,UAB (Закрите акціонерне товариство «ФЛ Текнікс») до Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

У червні 2023 року Перепелинська О. С. та Васильєва Д. В. в інтересах FL Technics, UAB (Закрите акціонерне товариство «ФЛ Текнікс») звернулись до Київського апеляційного суду з заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Вільнюського комерційного арбітражного суду від 27 грудня 2021 року у арбітражній справі № V-0069/2021-е за позовом FL Technics,UAB (Закрите акціонерне товариство «ФЛ Текнікс») до Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що між сторонами виник спір у зв`язку з неналежним виконанням Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) свого обов`язку зі сплати заборгованості за Угодою про погашення заборгованості та забезпечення № FLT-C-2018-07/25/8201 від 25.07.2018 року.

Арбітражна угода у формі арбітражного застереження про передачу спорів між Стягувачем та Боржником на розгляд та вирішення ВКАС викладена у п. 6.4 зазначеної Угоди, в якому передбачено:

«Ця Угода у всіх аспектах, включаючи питання тлумачення, дійсності та виконання, будь- яких позадоговірних обов`язків, що виникають у зв`язку із Угодою, регулюється та тлумачиться відповідно до законодавства Литви. Будь-які спори, розбіжності чи вимоги, що виникають між Сторонами Угоди щодо тлумачення цієї Угоди або будь-якого іншого питання, що виникає у зв`язку із Угодою, у першу чергу підлягають вирішенню Сторонами шляхом добросовісних дружніх переговорів. У випадку недосягнення згоди щодо будь-якого спору, розбіжності чи вимоги, що виникають із цієї Угоди або у зв`язку із нею, у тому числі будь-яке питання щодо її дійсності, чинності або розірвання, підлягають передачі та остаточному вирішенню в арбітражному порядку Вільнюським комерційним арбітражним судом згідно із його Регламентом арбітражної процедури, при чому такий Регламент вважається включеним у цей пункт шляхом посилання. Арбітражний суд складається з трьох арбітрів. Місцем арбітражу є м. Вільнюс, Литва. Мовою арбітражного розгляду є англійська. Правом, яким регулюється спір є право Литви. Всі процесуальні документи підлягають врученню англійською мовою на наступні електронні пошти Сторін».

Таким чином, спір з приводу виконання Боржником Угоди про погашення заборгованості та забезпечення № FLT-C-2018-07/25/8201 від 25.07.2018 року підпадає під умови арбітражної угоди. Такий спір міг бути переданий до ВКАС, а Арбітражний трибунал мав компетенцію та юрисдикцію на розгляд та вирішення позовних вимог Стягувача, що слідує й з самого Арбітражного рішення.

Арбітражним трибуналом за Регламентом арбітражної процедури ВКАС від 01.01.2021 року винесено Арбітражне рішення, в якому вирішено стягнути з відповідача Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК), тобто боржника, на користь позивача, тобто стягувача заборгованості у розмірі 540 150,75 доларів США; відсотків в розмірі 47 217, 06 доларів США; 8 % річних від загальної суми, присудженої до сплати у розмірі 587 367,81 доларів США з моменту подання заяви про арбітраж - 11.06.2021 року - до остаточного виконання цього Арбітражного рішення; реєстраційного збору у розмірі 605,00 євро, арбітражного збору у розмірі 18 314,75 євро та арбітражних витрат у розмірі 14 7940,08 євро - всього 33 713,83 євро.

Вказане арбітражне рішення набрало законної сили 27.12.2021 року, є остаточним і обов`язковим для сторін та підлягає негайному виконанню. Станом на дату звернення із заявою до Київського апеляційного суду, боржник не виконав в добровільному порядку Арбітражне рішення, у зв`язку з чим стягувач вимушений звертатись до суду для його примусового виконання.

Звертаючись до Київського апеляційного суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення та видачу виконавчого листа у арбітражній справі № V-0069/2021-е за позовом FL Technics,UAB (ЗАТ «ФЛ Текнікс») до Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) про стягнення заборгованості, стягувач посилається на те, що на території України знаходиться майно боржника, а саме повітряні судна Boeing 737 - 300, зав. № 27226, державний та реєстраційний знаки UR - CNF, Boeing 737 - 400, зав. № 23980, державний та реєстраційний знаки UR - CNP, Boeing 737 - 400, зав. № 24550, державний та реєстраційний знаки UR - COI.

З урахуванням викладеного просили:

1. Визнати і надати дозвіл на виконання на території України рішення Вільнюського комерційного арбітражного суду від 27 грудня 2021 року у арбітражній справі № V-0069/2021-е за позовом FL Technics,UAB (Закрите акціонерне товариство «ФЛ Текнікс») до Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) про стягнення:

- заборгованості у розмірі 540 150,75 доларів США;

- відсотків в розмірі 47 217, 06 доларів США;

- 8 % річних від загальної суми, присудженої до сплати у розмірі 587 367,81 доларів США з моменту подання заяви про арбітраж - 11.06.2021 року - до остаточного виконання цього Арбітражного рішення;

- реєстраційного збору у розмірі 605,00 євро, арбітражного збору у розмірі 18 314,75 євро та арбітражних витрат у розмірі 14 7940,08 євро - всього 33 713,83 євро.

2. Видати виконавчий лист на примусове виконання на території України рішення Вільнюського комерційного арбітражного суду від 27.12.2021 року в справі № V-0069/2021-е про стягнення з компанії Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) на користь FL Technics, UAB (Закритого акціонерного товариства «ФЛ Текнікс»):

- заборгованості у розмірі 540 150,75 доларів США;

- відсотків в розмірі 47 217, 06 доларів США;

- 8 % річних від загальної суми, присудженої до сплати у розмірі 587 367,81 доларів США з моменту подання заяви про арбітраж - 11.06.2021 року - до остаточного виконання цього Арбітражного рішення;

- реєстраційного збору у розмірі 605,00 євро, арбітражного збору у розмірі 18 314,75 євро та арбітражних витрат у розмірі 14 7940,08 євро - всього 33 713,83 євро.

3. Судові витрати покласти на компанію Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК).

Крім того, FL Technics,UAB (Закрите акціонерне товариство «ФЛ Текнікс») при звернені до суду зазначило в заяві про наявність особи прав та інтересів якої може стосуватись дана заява, а саме ТОВ «ЯНЕІР ЛТД».

13 липня 2023 року судом направлено відповідачу ( боржнику) та ТОВ «ЯНЕІР ЛТД» копію заяви FL Technics, UAB (Закритого акціонерного товариства «ФЛ Текнікс») про визнання і надання дозволу на виконання рішення Вільнюського комерційного арбітражного суду від 27 грудня 2021 року у арбітражній справі № V-0069/2021-е за позовом FL Technics,UAB (Закрите акціонерне товариство «ФЛ Текнікс») до Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) про стягнення заборгованості та надано місячний термін для подання можливих заперечень щодо цієї заяви.

15 серпня 2023 року від представника ТОВ «ЯНЕІР ЛТД» адвоката Сичова Д. В. надійшли письмові заперечення, в яких вказує, що ТОВ «ЯНЕІР ЛТД» є експлуатантом літальних апаратів Boeing 737 - 300, зав. № 27226, державний та реєстраційний знаки UR - CNF, Boeing 737 - 400, зав. № 23980, державний та реєстраційний знаки UR - CNP, Boeing 737 - 400, зав. № 24550, державний та реєстраційний знаки UR - COI.

Вказує, що дані літальні апарати не належать боржнику в даній справі, а перебувають у власності ТОВ «НЕБО» з 2021 року. Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви FL Technics, UAB (Закритого акціонерного товариства «ФЛ Текнікс»), оскільки доказів наявності будь-якого іншого майна, що належить заявникові, на території України не надано.

18 серпня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові заперечення подані адвокатом Бас А. М. в інтересах Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК), в яких просить відмовити заявнику в задоволені заяви.

Як на підставу для відмови вказує, що майно на яке можна звернути стягнення на території України відсутнє.

Посилання стягувача на те, що на території України перебуває три літаки: Boeing 737 - 300, зав. № 27226, державний та реєстраційний знаки UR - CNF, Boeing 737 - 400, зав. № 23980, державний та реєстраційний знаки UR - CNP, Boeing 737 - 400, зав. № 24550, державний та реєстраційний знаки UR - COI - є безпідставними.

Власником вказаних літаків з 02.06.2021 року є ТОВ «НЕБО». Так між Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) та ТОВ «НЕБО» 02.06.2021 року були укладені договори про відчуження літаків, на підтвердження чого надали Акти приймання-передачі конструкцій літальних апаратів, в яких сторони посилаються на конкретні догови купівлі-продажу конструкцій літальних апаратів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року справу призначено до розгляду.

У судовому засіданні 20 листопада 2023 року представники заявника FL Technics,UAB адвокат Козирєва А. К. та адвокат Перепелинська О. С. просили задовольнити заяву, визнати і надати дозвіл на виконання на території України рішення Вільнюського комерційного арбітражного суду від 27 грудня 2021 року та видати виконавчий лист на примусове виконання на території України вказаного рішення. Зазначали, що на території України наявне майно боржника, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, тому заяву подано з дотриманням вимог положень ст. ст. 475 та 476 ЦПК України.

Представник боржника Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) адвокат Бас А. М. у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, вказував, що на території України відсутнє будь-яке майно Eastok-Avia FZC, в тому числі двигуни повітряних суден.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД адвокат Сичов Д. В. проти задоволення заяви заперечував, зазначив, що спірні повітряні судна компанія експлуатує на підставі договору лізингу, право власності на повітряні судна належить Nebo LLC (ТОВ «Небо», Сполучені Штати Америки). Щодо двигунів вказував, що двигуни також перебувають в лізингу, двигуни на праві власності належать ALLRICE CAPITAL Ink («Олрайз Кепітал Інк», Сполучені Штати Америки).

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі за заявою FL Technics, UAB (Закритого акціонерного товариства «ФЛ Текнікс») про визнання та надання дозволу на виконання рішення Вільнюського комерційного арбітражного суду від 27 грудня 2021 року у арбітражній справі № V-0069/2021-е підлягає закриттю з таких підстав.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦПК України справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються: 1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу; 2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Згідно із частиною першою статті 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Нормативно-правовими актами, які підлягають застосуванню для вирішення цієї справи, є Нью-Йоркська конвенція про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року, ратифікована Указом Президії ВР УРСР від 22 серпня 1960 року (далі - Нью-Йоркська 1958 року), Глава 3 «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу» Розділу IX ЦПК України, а також Закон України «Про міжнародний комерційний арбітраж» 1994 року, оскільки положення, передбачені статтями 8, 9, 35 і 36 цього Закону, застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном (частина перша статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Відповідно до положень статті III Нью-Йоркської 1958 року кожна Договірна Держава взяла на себе зобов`язання визнавати арбітражні рішення як обов`язкові та виконувати їх на власній території відповідно до власних процесуальних правил. Конвенція вказує, що визнання та виконання іноземних арбітражних рішень повинні здійснюватись шляхом звернення до «компетентної влади» держави - місця виконання арбітражного рішення.

Статтею 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Процесуальні аспекти розгляду справ про визнання та надання дозволу на виконання арбітражних рішень в Україні, у тому числі питання визначення міжнародної підсудності українським судам заяв про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо його місце знаходиться за межами України, регулюється Главою 3 Розділу IX ЦПК України.

Частиною першою статті 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Відповідно до частини другої статті 475 ЦПК України, якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, то питання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом, якщо на території України знаходиться майно боржника.

Таким чином, при визначенні міжнародної підсудності судам України справ про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу стаття 475 ЦПК України керується такими прив`язками: місце проживання (перебування), місцезнаходження боржника на території України і знаходження на території України майна боржника.

При цьому останній критерій визначення підсудності - знаходження на території України майна боржника, застосовується, якщо боржник не має на території України місця проживання (перебування) або місцезнаходження.

Визначені статтею 475 ЦПК України правила підсудності українському суду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу є втіленням принципу «достатнього зв`язку» держави, суд якої видає дозвіл на визнання і примусове виконання арбітражного рішення, із особою боржника.

Крім того, правила статті 475 ЦПК України узгоджуються із положеннями Закону України «Про виконавче провадження», що стосуються місця виконання рішення.

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У постанові від 3 липня 2020 року у справі № 824/264/2018 (провадження № 61-5881ав20) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав на те, що відкриття виконавчого провадження з порушенням правил місця виконання рішення має наслідком порушення прав сторін, оскільки призводить до штучного збільшення витрат виконавчого провадження внаслідок віддаленості місцезнаходження органу чи особи, які здійснюють примусове виконання судового рішення, й безпосереднього місця вчинення виконавчих дій, що визначається місцем проживання, перебування боржника або місцезнаходженням його майна. Крім того, виконання судового рішення не за місцезнаходженням майна боржника або його місця проживання ускладнює процес виконання та може призвести до порушення строків виконання судового рішення.

У даній справі представник заявника звернулася до Київського апеляційного суду як до суду першої інстанції із заявою про визнання та надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення, ухваленого 27 грудня 2021 року Вільнюським комерційним арбітражним судом у справі № V-0069/2021-е, сторонами у якій є дві іноземні компанії.

Відповідно до матеріалів справи, Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) зареєстровано відповідно до законодавства Об`єднаних Арабських Еміратів, місцезнаходження боржника є зона SAIF (зона безмитної торгівлі Міжнародного Аеропорту м. Шарджа) Міжнародний аеропорт м. Шарджа, Р3-02, Об`єднанні Арабські Емірати, п/с 120719.

Під час судового розгляду представниками стягувача не заперечувалось, що єдиною підставою для визнання рішення інозесного суду на території України може бути лише знаходження майна боржника в Українів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2020 року у справі № 824/103/2020 (провадження № 61-8883ав20) зроблено висновок про те, що для правильного застосування частини другої статті 475 ЦПК України правове значення має не обсяг, а місцезнаходження майна боржника на території України на час подання заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення та її вирішення, підтверджене належними і достовірними доказами.

В обґрунтування підстав подання заяви до Київського апеляційного суду представник стягувача вказував, що що на території України знаходиться майно боржника, а саме повітряні судна Boeing 737 - 300, зав. № 27226, державний та реєстраційний знаки UR - CNF, Boeing 737 - 400, зав. № 23980, державний та реєстраційний знаки UR - CNP, Boeing 737 - 400, зав. № 24550, державний та реєстраційний знаки UR - COI.

Зазначали, що інформація шо міститься в Міжнародному реєстрі майнових прав на рухоме авіаційне обладнання свідчить про наявність права власності на повітряні судна саме у боржника.

Під час розгляду справи, представники стягувача також вказували про те, що боржнику на праві власності належать й авіаційні двигуни, що встановлені на повітряних суднах, CFM56-3B2 та CFM56-3C1 із ресійними номерами:

- CFM56-3B2 : 721155, 720748, 721658, 858559;

- CFM56-3C1 : 857391, 725274, 725792, 856209.

На підтвердження вказаних обставин стягувачем було надано: свідоцтва про передачу права власності на повітряні судна, відповідь Державної авіаційної служби України про перебування повітряних суден на території України, витяг з Реєстру цивільних повітряних суден України станом на 13.06.2023 року, витяги з Міжнародного реєстру майнових прав (на рухоме авіаційне обладнання).

Разом з тим, надані стягувачем докази не доводять факту знаходження на території України майна, що на праві власності належить боржнику.

Так, надані стягувачем свідоцтва про право власності , що знаходяться на а.с. 64-74 не доводять належність літаків боржнику станом на час звернення з заявою про надання дозволу, оскільки відповідно до цих свідоцтв боржник отримав право власності в 2017 році.

Відповідно до положень ст. 39 Повітряного кодексу України реєстрація повітряного судна в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України не є свідченням права власності на повітряне судно будь-якої юридичної або фізичної особи.

Боржником зазначено, що 02.06.2021 року право власності на літальні апарати Boeing 737 - 300, зав. № 27226, державний та реєстраційний знаки UR - CNF, Boeing 737 - 400, зав. № 23980, державний та реєстраційний знаки UR - CNP, Boeing 737 - 400, зав. № 24550, державний та реєстраційний знаки UR - COI - перейшло до Nebo LLC (ТОВ «Небо», Сполучені Штати Америки).

На підтвердження вказаних обставин боржником суду були надані копії актів-приймання передачі конструкцій літального апарату від 02.06.2021 року (MSN 27126, MSN 24550, MSN 23980), оригінали, яких були досліджені в судовому засіданні апеляційного суду.

Крім того, до матеріалів справи долучено відповідь ALLRICE CAPITAL Ink («Олрайз Кепітал Інк», Сполучені Штати Америки) від 17.10.2023 року про те, що вони є офіційним власником авіадвигунів CFM56-3B2 та CFM56-3C1, які передали в оренду ТОВ «ЯНЕІР».

Відсутність реєстрації права власності повітряних суден за Nebo LLC (ТОВ «Небо», Сполучені Штати Америки) в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України не спростовує наявність права власності на літаки у вказаної компанії з огляду на ст. 39 Повітряного кодексу.

Щодо посилання представника стягувача на те, що в міжнародному реєстрі майнових прав (на рухоме авіаційне обладнання) право власності на повітряні судна зареєстровано за боржником, суд також не може прийняти, з огляду на наступне.

Стягувач на підтвердження права власності за боржником посилається на Конвенцію про міжнародні майнові права на рухоме обладнання та Протокол до Конвенції про міжнародні майнові права на рухоме обладнання з питань авіаційного обладнання, що ратифіковані Законом України № 4904-VI.

Стаття 2 Конвенції визначає, що Конвенція передбачає створення та дію міжнародного майнового права на певні категорії рухомого обладнання та пов`язаних з ним прав.

Для цілей цієї Конвенції міжнародне майнове право на рухоме обладнання є майновим правом, що встановлюється згідно зі статтею 7 на об`єкт, який може бути однозначно ідентифікований та який належить до категорії об`єктів, перелік яких надається в пункті 3, та визначається у Протоколі як таке, що:

(a) надається заставодавцем за договором про забезпечення;

(b) надається особі, яка є умовним продавцем за договором купівлі-продажу з утриманням права власності; чи

(c) надається особі, яка є лізингодавцем за договором лізингу.

Згідно ст. 16 вказаної Конвенції, міжнародний реєстр створюється для реєстрації:

(a) міжнародних майнових прав, майбутніх міжнародних майнових прав та недоговірних майнових чи інших прав, що підлягають реєстрації;

(b) відступлень та майбутніх відступлень міжнародних майнових прав;

(c) набуття міжнародних майнових прав шляхом суброгації за законом чи договором, відповідно до застосовного права;

(d) повідомлень про національні майнові права; та

(e) підпорядкування майнових прав, згаданих в будь-якому з попередніх підпунктів.

Разом з тим, вказана Конвенція, або інші міжнародні норми права не містять положень, які б вказували на те, що право власності на повітряне судно чи двигун до такого судна переходить до особи лише з моменту реєстрації у відповідному міжнародному реєстрі, або припиняється лише після внесення до вказаного реєстру інформації про зміну власника.

Та обставина, що в квітні та липні 2017 році в Міжнародному реєстрі майнових прав на рухоме авіаційне обладнання майнові права на літальні апарати , Boeing 737 - 400, зав. № 23980, державний та реєстраційний знаки UR - CNP, Boeing 737 - 400, зав. № 24550, державний та реєстраційний знаки UR - COI та авіаційний двигун CFM56-3 за № 720748 (інформація внесена в квітні 2017 року )були зареєстровані за "Істок Авіа ФЗК", та наявність цієї ж інформації станом на 07 вересня 2023 року щодо літаків та на 24 жовтня 2023 року, щодо двигуна не спростовує факту відчуження вказаних літаків в 2021 році та передачу їх за актами прийому передачі Nebo LLC (ТОВ «Небо», Сполучені Штати Америки), а також не спростовує право власності компанії ALLRICE CAPITAL Ink («Олрайз Кепітал Інк», Сполучені Штати Америки) на двигун CFM56-3B2 за № 720748 .

Не надання боржником суду доказів проведення оплати за договрами купівлі-продажу, а також копій таких договорів не свідчить про те, що заявником суду були надані належні та допстимі докази наявності у боржника будь-якого майна, яке належить боржнику на праві власності, на території України.

Посилання сторони стягувача на знаходження на території України, двигунів до літальних апаратів, які належать боржнику повністю спростовується відповіддю компанії ALLRICE CAPITAL Ink («Олрайз Кепітал Інк», Сполучені Штати Америки) від 17.10.2023 року про те, що офіційним власником авіадвигунів CFM56-3B2 за № 721155, за № 720748, за № 721658, за № 858559 та авіадвигунів CFM56-3C1 за номерами: 857391, 725274, 725792, 856209 є саме вони, і про те що ними двигуни були передані в оренду ТОВ «ЯНЕІР».

Сам факт знаходження, одного з двигунів в Україні, на підтвердження чого суду надавалась відповідь Державної авіаційної служби України про перебування повітряних суден на території України, не свідчить що такий двигун належить боржнику на праві власності.

Інші надані заявником письмові докази не свідчать про те, що Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) має на території України на праві власності будь-яке нерухоме, чи рухоме майно, за рахунок якого FL Technics,UAB (Закрите акціонерне товариство «ФЛ Текнікс») може задовольнити свої майнові вимоги (повністю чи частково), що були задоволені рішенням Вільнюського комерційного арбітражного суду від 27 грудня 2021 року у арбітражній справі № V-0069/2021-е.

Таким чином, наведені представником заявника обставини не можуть слугувати підставою для наявності у Київського апеляційого суду компетенції для надання дозволу на виконання на території Україниїни судового рішення міжнародного комерційного арбітражу у справі за участю двох іноземних компаній (стягувача та боржника), жодна з яких не знаходиться в Україні, за відсутності у суду доказів, знаходження на території України, хоча б якогось майна боржника.

Згідно ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», ст.ст. 255, 474-479 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Провадження за заявою «FL Technics, UAB(Закрите акціонерне товариство «ФЛ Текнікс») про визнання і надання дозволу на виконання рішення Вільнюського комерційного арбітражного суду від 27 грудня 2021 року про стягнення заборгованості з боржника Eastok-Avia FZC («Істок-Авіа» ФЗК) та видачу виконавчого листа на підставі вказаного рішення - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2023 року.

Суддя О. В. Желепа