Головуючий у І інстанції Козленко Г.О.
Провадження №22-ц/824/8511/2023 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) на місяць, починаючи від дня пред`явлення позову та довічно.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 рокувідмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки є рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, позивач ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилалась на те, що суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки є рішення, що набрало законної сили щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Між тим, на думку скаржника, висновок суду про наявність судового рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є надуманим, оскільки з часу подання першого позову у 2021 році про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь позивача, змінились обставини справи: доходи позивача зменшились (відсутня субсидія, скоротилась пенсія), доходи відповідача зросли, стан здоров`я позивача значно погіршився. Позивач додала до позовної заяви документи, які підтверджують її позовні вимоги, в тому числі ті, які свідчать про те, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на ліки та харчування, а також клопотання про витребування відомостей про доходи відповідача для спростування його скрутного матеріального становища. Враховуючи викладене, очевидно, що підстави поданого ОСОБА_1 позову у цій справі відрізняються від підставпозову 2021 року.

Порушення судом зазначеної норми процесуального права, а саме ст. 186 ЦПК України, спричинило прийняття незаконної ухвали суду про відмову у відкритті провадження у цивільній справі № 760/2282/23, створило позивачці перешкоди для судового захисту її майнових прав та інтересів, оскільки відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом, незалежно від проміжку часу та обставин.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від відповідача ОСОБА_2 , останній проти задоволення скарги позивача заперечив та просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням вимог закону.

В судове засідання учасники процесу, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, не з`явились; колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вже існувало рішення суду, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва знаходилась цивільна справа № 760/26727/21 (провадження №2/760/5535/22) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якій рішенням суду від 17 травня 2022року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Постановою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 травня 2022 року залишено без задоволення, а саме рішення - залишено без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет позову, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/обраних способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Підстава позову - це обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин), позивач просить про захист свого права.

За змістом ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З матеріалів справи вбачається, що у справах №760/26727/21 та №760/2282/23 співпадають сторони, предмети і підстави позову. Зокрема, позивачем у справі є ОСОБА_1 , відповідачем - ОСОБА_2 . Предметом позову в обох справах - стягнення аліментів на утримання у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред`явлення позову і довічно. Підставами позовних вимог - потреба позивача в отриманні аліментів від відповідача у зв`язку із недостатнім розміром її пенсії, похилим віком та неналежним станом здоров`я на підставі положень ст.ст. 202, 166, 205 СК України.

Зважаючи на співпадіння в обох справах сторін, предмету та підстав та беручи до уваги, що на час подачі ОСОБА_1 даного позову набрало законної сили рішення по справі №760/26727/21, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі №760/2282/23 згідно п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги позивача про зміну нею підстав позовних вимог посиланням на зменшення розміру пенсії та погіршення стану здоров`я, по своїй суті є нічим іншим, ніж новими обставинами при збереженні в позові первісних обставин, як фактичних - потреба позивача у отриманні аліментів від відповідача, так і юридичних - правові норми, передбачені ст.ст. 202, 166, 205 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції і фактично зводяться до незгоди з постановленою судом ухвалою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки Солом`янським районним судом м. Києва ухвалу від 06 лютого 2023 року постановлено з дотриманням вимог закону, підстави для її скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року про відмову у відкритті провадженняу справі - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: