Ухвала

16 червня 2023 року

місто Київ

справа № 635/8538/21

провадження № 61-8715ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Хоміч Артем Анатолійович, на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог учасників справи

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з названим позовом до ОСОБА_1 , просила:

розірвати шлюб, укладений з відповідачем;

стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 000,00 грн з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з дати звернення до суду із позовною заявою.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2022 року позов задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 875, свідоцтво Серія НОМЕР_1 , розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6 000,00 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 жовтня 2021 року.

Здійснено розподіл судових витрат.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення цього ж суду від 10 листопада 2022 року скасовано, справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2023 року, позов задоволено частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис 875, свідоцтво Серія НОМЕР_1 , розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 3 000,00 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29 жовтня 2021 року.

Здійснено розподіл судових витрат.

Короткий зміст касаційної скарги

У червні 2023 року до Верховного Суду, засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Хоміч А. А.

Заявник просить заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2023 року в частині визначення розміру аліментів скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1 500,00 грн щомісячно.

Мотиви та висновки Суду щодо оскарження заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2022 року

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті (частина перша статті 389 ЦПК України).

Аналіз наведеної процесуальної норми дає підстави для висновку, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції після їх перегляду у апеляційному порядку.

Зі змісту оскаржуваної постанови Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2023 року випливає, що суд не переглядав заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2022 року.

Відповідно до пунктів 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи, що заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2022 року не було предметом перегляду в апеляційному порядку, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на зазначене судове рішення необхідно відмовити.

Мотиви та висновки Суду щодо оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2023 року

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи предмет спору, а саме стягнення аліментів та розірвання шлюбу, зазначена справа відповідно пунктів 3, 4 частини шостої статті 19 ЦПК України є малозначною відповідно до закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі немає посилання на зазначені випадки.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення ЄСПЛ у справі «Golder v. the United Kingdom» (Голдер проти Сполученого Королівства) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення ЄСПЛ у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення ЄСПЛ у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд враховує, що застосування критерію малозначності справи, судові рішення у якій за законом не підлягають касаційному оскарженню, є передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями ЦПК України могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Хоміч Артем Анатолійович, на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 листопада 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

О. В. Ступак