Провадження № 2/337/707/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 червня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором про надання процентної позики,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року до суду надійшов вказаний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який позивачка мотивує тим, що 29.11.2021р. між нею та ОСОБА_2 було укладено Договір №351-11 про надання процентної позики, за умовами якого вона надала відповідачці ОСОБА_2 позику у розмірі 2750 євро, які остання отримала в день укладеного договору, що підтверджується розпискою про отримання позики від 29.11.2021р. Позика надавалася на п`ять календарних місяців з моменту передачі суми позики і підписання позичальником розписки. ОСОБА_2 зобов`язалась повернути суму позики позивачці протягом одного календарного дня після закінчення вищевказаного строку, тобто зобов`язана була повернути суму позики до 30.04.2022р. включно.

Відповідно до п.2.3., 2.4. договору, проценти за користування позикою встановлені у розмірі 60% річних від суми позики та повинні нараховуватись щомісячно, починаючи з наступного дня після прострочення строку повернення позики і до дня фактичного повернення позики.

11.08.2022р. ОСОБА_2 повернула лише частину боргу в сумі 399,99 євро, після чого залишок боргу становить 2350,01 євро.

Також вказує, що договір про надання процентної позики був забезпечений порукою, а саме 29.11.2021р. між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір поруки №351-11, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_3 зобов`язалась перед позикодавцем відповідати за виконання ОСОБА_2 по всім її зобов`язанням, у тому числі за сплату позики, відсотків, пені та штрафних санкцій у разі несвоєчасного повернення позики. Отже, відповідальність позичальника і поручителя є солідарною.

В зв`язку з тим, що заборгованість по договору позики в розмірі 2350,01 євро не сплачена, позивачка вимушена звернутись до суду.

Просить стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за договором позики у розмірі 3749,82 євро, з яких 2350,01 євро сума неповерненої позики, 1333,15 євро сума процентів за користування позикою у розмірі 60% річних, 66,66 євро три проценти річних та 40572,43 грн. пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Ухвалою суду від 18.04.2023р. у справі за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

Позивачка та її представник - адвокат Усаченко М.О. в судове засідання не прибули, від представника позивачки суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 неодноразово до суду не з`явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України та надіслання відповідачці ОСОБА_3 повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону, який зазначений у позовній заяві, причини неявки суду невідомі, відзиву, клопотань чи заяв щодо розгляду справи без участі відповідачів або відкладання розгляду справи до суду не надходило.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідачів відповідно до ст.280 ЦПК України в заочному порядку.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 204 ЦК України визначена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зі змісту ст.3, 6, 627, 629 ЦК України вбачається, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1, 3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. (ч.1, ч.2 ст.553 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст.192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті чинне законодавство не містить.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд встановив, що 29.11.2021р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір №351-11 про надання процентної позики, відповідно до умов якого позивач надала відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2750,00 євро зі строком повернення позики - 5 місяців з моменту її отримання, а відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалась повернути позику протягом одного календарного дня після закінчення строку, визначеного у договорі, та у випадку порушення строку повернення позики сплатити проценти в розмірі 60% річних від суми позики.

Згідно з п.2.4. договору, проценти нараховуються щомісячно, починаючи з наступного дня після прострочення строку повернення позики і до дня фактичного повернення позики.

Згідно з п.5.1, п.5.2, 5.3 договору, способом забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором є неустойка. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, крім сплати процентів, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. При порушенні позичальником строку повернення позики, позичальник повинен сплатити готівкою позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення повернення позики.

Факт укладання такого договору підтверджується копією договору №351-11 від 29.11.2021р. та копією розписки від 29.11.2021р. позичальника ОСОБА_2 , відповідно до якої вона підтвердила отримання від позивачки ОСОБА_1 кошти в якості позики в сумі 2750,00 євро в день складання цієї розписки (арк.17-20).

Також встановлено, що 29.11.2021р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір поруки №351-11, згідно з умовами якого поручитель ОСОБА_3 зобов`язалася перед позикодавцем ОСОБА_1 відповідати за виконання ОСОБА_2 по всім її зобов`язанням, що виникли з договору позики №351-11 від 29.11.2021р. (арк.21-22).

Згідно з випискою по картці/рахунку позивачки ОСОБА_1 за період з 02.09.2022р. по 02.09.2022р., на її рахунок надійшли кошти в розмірі 399,99 євро (арк.23).

Крім того до позовної заяви додано відповідь Житомирської дирекції АТ «Укрпошта» від 14.03.2023р. №1853-П-450-В,яка адресована ОСОБА_1 , про те, що на момент реєстрації звернення відділення поштового зв`язку м.Токмак та с.Лагідне Токмацького району тимчасово припинили своє функціонування у зв`язку з тимчасовою окупацією, відсутня можливість здійснювати приймання поштових відправлень та їх перевезення до вказаних населених пунктів (арк.25).

Згідно з розрахунком, який наведеним позивачкою у позовній заяві, заборгованість за договором позики становить 3749,82 євро, з яких 2350,01 євро сума неповерненої позики, 1333,15 євро сума процентів за користування позикою у розмірі 60% річних за період з 01.05.2022р. по 01.09.2022р. та з 03.09.2022р. по 21.03.2023р., 66,66 євро три проценти річних за період з 01.05.2022р. по 01.09.2022р. та з 03.09.2022р. по 21.03.2023р., та 40572,43 грн. пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.05.2022р. по 01.09.2022р. та з 03.09.2022р. по 21.03.2023р.

Отже, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 діючи вільно, на власний розсуд 29.11.2021р. уклали договір позики, за яким позивачка передала у власність відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2750,00 євро, які остання зобов`язалася повернути протягом одного дня після закінчення обумовленого строку (в даному випадку 30.04.2022р.) та у випадку порушення строку повернення позики, сплатити проценти в розмірі 60% річних від суми позики, порядок нарахування яких визначений договором.

При цьому, суд враховує, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Крім того, факт укладання договору позики та його правомірність як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, та підтверджується наданими суду позивачем копіями договору №351-11 від 29.11.2021р. та розписки від 29.11.2021р.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається позичальником позикодавцю за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також, засвідчуючи отримання позичальником от позикодавця певної грошової суми або речей.

Водночас, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 порушила умови укладеного договору, оскільки належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення позики в обумовлений сторонами строк та сплати процентів за порушення строку повернення позики, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Перевіривши наведений позивачкою розрахунок заборгованості за неповерненою позикою в сумі 2350,01 євро та процентів за користування позикою у розмірі 60% річних за період з 01.05.2022р. по 01.09.2022р. та з 03.09.2022р. по 21.03.2023р. в сумі 1333,15 євро, судом встановлено, що він є повним, чітким, об`єктивним, узгоджується з умовами договору, тому суд бере його за основу при винесенні цього рішення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань за вказаним договором позики було забезпечено порукою ОСОБА_3 , суд вважає необхідним стягнути вказану позивачем суму заборгованості за неповерненою позикою та процентів за користування позикою з відповідачів солідарно.

Однак, що стосується вимог ОСОБА_1 щодо солідарного стягнення з відповідачів трьох процентів річних, розрахованих відповідно до ст.625 ЦК України за період з 01.05.2022р. по 01.09.2022р. та з 03.09.2022р. по 21.03.2023р. в сумі 66,66 євро та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.05.2022р. по 01.09.2022р. та з 03.09.2022р. по 21.03.2023р. в сумі 40572,43 грн., судом встановлено таке.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України відповідальність боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, шляхом сплати трьох процентів річних у разі прострочення виконання грошового зобов`язання може бути застосована лише у тому разі, якщо договором не передбачений інший розмір процентів.

Між тим, сторони договору позики №351-11 від 29.11.2021р. узгодили у пунктах 2.3, 2.4 договору проценти за порушення позичальником строку повернення позики в розмірі 60 % від суми боргу та порядок їх нарахування, тому вимоги позивача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, 17.03.2022р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. №2120-ІХ, відповідно до якого розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 за змістом якого: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Так, 24.02.2022р. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України і діє на цей час.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16.06.2020р. № 691-20 (набрав чинності 04.07.2020р.), пункт 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України доповнено таким змістом: «У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020р. на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час ухвалення рішення у даній справі.

Крім того, у постанові від 16.01.2019р. у справі № 464/3790/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, не є сталою величиною, змінюється рішенням правління НБУ та встановлюється виключно для національної валюти України - гривні.

Висновок, що чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, міститься також у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів як трьох процентів річних, так і пені за неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань щодо повернення позики.

Таким чином позов слід задовольнити частково.

Крім того, згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в розмірі 1 441,82 грн. (з розрахунку: 144 190,19 грн. х 100% : 187372,25 грн. = 76,95% від заявленої позивачем вимоги; 76,95% х 1873,72 грн. : 100 % = 1 441,82 грн.), а саме по 720,91 грн. з кожної.

Керуючись ст. 3, 6, 11, 15, 16, 526, 530, 549, 610, 625, 627, 629, 633, 634, 638, 1048, 1049, ЦК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) заборгованість за договором про надання процентної позики №351-11 від 29.11.2021р. в розмірі 3 683,16 Євро (три тисячі шістсот вісімдесят три євро 16 євроцентів), яка складається з 2350,01 євро сума неповерненої позики, 1333,15 євро - проценти за користування позикою у розмірі 60% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) понесені витрати по сплаті судового збору по 720 (сімсот двадцять) гривень 91 копійку з кожної.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В. Сидорова