КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/2149/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7410/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

при секретарі - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ковальчук Л.М., у справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року позивач звернувся із позовом до відповідачки, на обґрунтування якого зазначив, що 06 лютого 2020 року між АТ «Альфа-Банк», який змінив назву на АТ «СЕНС БАНК», і ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір № 501232976, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 280 864 грн. зі сплатою 33% річних на строк 48 місяців до 06 лютого 2024 року.

Відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачці кредит у зазначеній сумі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору, станом на 06 січня 2022 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 277 949,57 грн., з яких: 227 870,50 грн. за кредитом, 50 079,07 грн. за відсотками.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитом у розмірі 277 949,57 грн., з яких: 227 870,50 грн. за кредитом, 50 079,07 грн. за відсотками та витрати по сплаті судового збору. (а.с.1-3, 80-96).

Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Корзаченко В.М. подав відзив, в якому проти позову заперечував, зазначив, що Банк належить до країни-агресора, що є підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог (а.с. 46-47)

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року позов АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 501232976 від 06 лютого 2020 року в розмірі 277 949,57 грн., що складається з 227 870,50 грн. - за кредитом; 50 079,07 грн. - по відсотках. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СЕНС БАНК» 4 169,24 грн. судового збору (а.с. 108-110).

Не погодившись з рішенням районного суду, 09 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Корзаченко В.М. подав апеляційну скаргу у якій просив скаргу задовольнити, рішення районного суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову Банку в повному обсязі.

На обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції не дав оцінки наявній в мережі Інтернет інформації про позивача по справі АТ «Альфа-Банк», який з метою уникнення санкцій перетворився на АТ «СЕНС БАНК», а суд першої інстанції не звернув уваги на те, що належність позивача до країни-агресора виключає стягнення кредитної заборгованості. Крім того. суд першої інстанції не здійснив розрахунків відсотків. які були нараховані за невизначений період часу. Крім того, позивач заявив про дострокове повернення кредиту, а тому втратив право на нарахування відсотків, а міг здійснити нарахування лише 3% річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. З цих підстав вважав позовні вимоги позивача не доведеними, а оскаржуване рішення районного суду незаконним і необґрунтованим (а.с. 112-123).

22 травня 2023 року представник позивача АТ «СЕНС БАНК» - адвокат Матвійчук М.З. подав відзив в якому апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, розгляд справи провести за відсутності представника позивача. На обґрунтування відзиву зазначив, що у поданому в районному суді відзиві відповідачка не заперечувала щодо правильності, повноти та достовірності наявного в справі розрахунку заборгованості, тому доводи апелянта про неможливість проведення контр розрахунку вважав необґрунтованими і безпідставними. зазначав. що сума погашення кредиту розписана в щомісячних платежах з урахуванням сплати 33% річних, а клопотань про витребування виписок руху коштів відповідачка не заявляла. Посилання позивачки на постанову КМ України від 03 березня 2022 року № 187, як підставу відмови в позові вважав необґрунтованим з огляду на зазначення в ній, що зазначене обмеження не застосовується до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, які є банками або за рахунками яких на підстав нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій (а.с. 145-148).

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Факт належного повідомлення апелянта ОСОБА_1 16 травня 2023 року та її представника - адвоката Корзаченко В.М. 13 травня 2023 року про розгляд справи апеляційним судом 15 червня 2023 року підтверджується поштовими повідомленнями із відмітками працівників пошти про вручення особисто адресатам вказаних поштових відправлень про що у справі є докази. Представник позивача АТ «СЕНС БАНК» - адвокат Матвійчук М.З. подав письмову заяву, просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача (а.с. 141-149).

Наведені обставини свідчать, що апелянт ОСОБА_1 та її представник адвокат Корзаченко В.М., які звернулися до апеляційного суду із скаргою, повідомлені про розгляд справи апеляційним судом і мають цікавитись рухом справи в суді апеляційної інстанції за поданою ними скаргою.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 лютого 2020 року між АТ «Альфа-Банк», який змінив назву на АТ «СЕНС БАНК», і ОСОБА_1 , шляхом акцепту останньою запропонованої Банком оферти, був укладений кредитний договір № 501232976, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 280 864 грн. зі сплатою 33% річних на строк 48 місяців до 06 лютого 2024 року. До договору доданий підписаний позичальником ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту (а.с. 4-11).

Кредит отриманий відповідачкою для власних потреб в сумі 149095, 01 грн. та для повернення заборгованості за кредитним договором № 501181733 від 05.09.2019 року укладеного із АТ «Альфа-Банк» і оплати страхового платежу в сумі 12864 грн. (а.с. 4).

Відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та Додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту, в якому розписано щомісячні суми повернення кредитних коштів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачці кредит у зазначеній сумі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору, станом на 06 січня 2022 року Банком розрахована заборгованість за кредитом у розмірі 277 949,57 грн., з яких: 227 870,50 грн. за кредитом, 50 079,07 грн. за відсотками (а.с.9).

При цьому, з вказаного Додатку № 1 до кредитного Договору вбачається, що за період з 06 лютого 2020 року до 06 січня 2022 року, позивачка мала щомісячно сплачувати по 10 608,80 грн., а всього за вказаний період мала сплатити суму - 243 999, 64 грн., з яких мала сплатити за Графіком: 90 880,51 грн. за тілом кредиту і 153 119,13 грн. за відсотками (а.с. 5).

Цих обставин, підписання кредитного договору, паспорту споживчого кредиту, включаючи всі додатки до ньогоі отримання у кредит грошей відповідачка ОСОБА_1 не заперечувала.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ч. 1 ст. 627 ЦК України)

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за його користування, дату остаточного повернення кредиту - 06 лютого 2024 року (а.с.4).

За наданими позивачем до районного суду розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів, починаючи із січня 2021 року позивачка порушувала графік платежів, останній платіж нею вчинений 05 травня 2021 року, об`єктивних доказів погашення кредитної заборгованості сплатою інших коштів до суду не надано і судом не встановлено.

Позовні вимоги заявлені Банком 04 лютого 2022 року про що свідчить штемпель на конверті поштового відправлення позовної заяви, розмір кредитної заборгованості визначений станом на 06 січня 2022 року (а.с. 1-19).

За вищевказаного Додатку № 1 до кредитного Договору вбачається, що за період з 06 лютого 2020 року до 06 січня 2022 року, позивачка мала щомісячно сплачувати по 10 608,80 грн., а всього за вказаний період мала сплатити суму - 243 999, 64 грн., з яких 90 880,51 грн. за тілом кредиту і 153119,13 грн. за відсотками, (а.с. 5).

За доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів, позивачка усього сплатила - 159 481,44 грн., з яких 52 993,50 грн. погашено заборгованості за тілом кредиту і 106 487,94 грн. погашеної заборгованості по сплаті відсотків станом на 06 січня 2022 року, і вказані кошти були зараховані кредитором на погашення кредитної заборгованості (а.с. 9-10).

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18).

Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за процентами, які нараховані поза межами строку кредитування та визначеного позивачем періоду розрахунку, тобто після 06 січня 2022 року.

В суді першої інстанції, подавши відзив на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Корзаченко В.М. власного контр розрахунку, будь яких інших об`єктивних доказів на погашення заборгованості до суду не надали.

Таким чином, слід стягнути із відповідачки на користь позивача 227 870,50 грн. (280 864 грн. кредиту - 52993,50 грн. сплачених відповідачкою на погашення заборгованості за тілом кредиту) заборгованості за тілом кредиту та 46 631, 19 грн. (153 119,13 грн. процентів за користування кредитом за період 06.02.2020 року до 06.01.2022 року - 106 487,94 грн. сплачених відповідачкою на погашення заборгованості за процентами) а разом - 274 501, 69 грн., тобто в межах заявлених позивачем вимог

Посилання апелянта на постанову КМ України від 03 березня 2022 року № 187, як підставу відмови в позові суд апеляційної інстанції визнав неспроможними і відхилив, оскільки застосовані в цій Постанові Уряду, зазначені обмеження не застосовуються до юридичних осіб, утворених та зареєстрованих відповідно до законодавства України: які є банками або за рахунками яких на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку дозволяється здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій.

Відповідно до наданих до районного суду статутних документів позивач АТ «СЕНС БАНК» є Банком, зареєстрованим відповідно до законодавства України, та до суду не надано будь-яких об`єктивних доказів заборони його діяльності на підставі нормативно-правових актів або рішень Національного банку.

Суд першої інстанції вищевказаних вимог законодавства і обставин справи не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі і така помилка не може бути виправлена зміною оскаржуваного рішення. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їхвідхилила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі ст. 141 ЦПК України, пропорційно до частини задоволених позовних вимог слід зменшити суму стягнення судового збору за розгляд справи районним судом з 4169, 24 грн. до 4 117,52 грн. та стягнути із позивача на користь відповідача 77,57 грн. (6253,86 грн. (4 169,24 грн. х 150%)- 6176,28 грн. ставка виходячи з задоволених вимог) судового збору за розгляд справи апеляційним судом (т. 2 а.с. 134)

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2023 року - скасувати, ухвалити нове

Позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (код ЄДРПОУ - 23494714) задовольнити частково, стягнути на його користь із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором № 501232976 від 06 лютого 2020 року - 227 870,50 грн. заборгованості за тілом кредиту та 46 631, 19 грн. процентів за користування кредитом.

В іншій частині позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (код ЄДРПОУ - 23494714) - 4 117,52 грн. судового збору за розгляд справи районним судом.

Стягнути із Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (код ЄДРПОУ - 23494714) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 77,57 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 16 червня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

О.В.Борисова

В.М.Ратнікова