Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Рипа В.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради, до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської області, про зобов`язання провести реєстрацію місця проживання осіб, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради, до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської області, у якому позивач просить: встановити факт наявності права користування неприватизованою квартирою у неповнолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зобов`язати відповідача вчинити дії з реєстрації місця проживання неповнолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволення позову з огляду на його необґрунтованість.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

За такого, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін у справі та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

На обліку в Службі у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської області перебувають діти, яким надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Розпорядженням Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 13 лютого 2014 року № 32-р неповнолітні діти влаштовані на спільне проживання та виховання до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та мешкають за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 серпня 2009 року № 1711 за неповнолітньою ОСОБА_4 , 2005 року народження, закріплено житлову площу у 3-кімнатній квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13 грудня 2013 року № 1185 за неповнолітніми ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , закріплено житлову площу у три кімнатній квартирі АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки ТОВ житлово-експлуатаційного комплексу «Соляні» від 14 червня 2009 року № 2053 та від 29 жовтня 2013 року № 4494 за адресою АДРЕСА_4 проживали неповнолітні діти: ОСОБА_1 2006 року народження; ОСОБА_2 2009 року народження; ОСОБА_3 2010 рік народження; ОСОБА_4 2005 року народження.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує на те, що відповідач безпідставно відмовляється внести відомості про зареєстроване місце проживання неповнолітніх дітей до Реєстру територіальної громади м. Миколаєва. Інформація про зареєстроване місце проживання неповнолітніх дітей відсутня і в Єдиному демографічному реєстрі. Не внесення інформації про зареєстроване місце проживання неповнолітній дітей порушує їх права на приватизацію житла у майбутньому, тобто може бути порушенням їх права на житло.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає таке.

Частина перша статті 3 Конвенція про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частина друга статті 3 Конвенції).

Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду (частина третя статті 3 Конвенції).

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність (частина перша статті 16 Конвенції).

Дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою (частина перша статті 20 Конвенції).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги (стаття 1 Житлового кодексу України).

З наведеного слідує, що обов`язок держави щодо забезпечення особи, в тому числі неповнолітньої, права на житло закріплено як в міжнародних актах так і в національному законодавстві України.

З наявних у справі матеріалів слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є такими, що проживають з правом на житлову площу у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується довідками ТОВ «ЖЕК Соляні» від 14 липня 2009 року та від 29 жовтня 2013 року.

Вказані діти є такими, що позбавлені батьківського піклування, та над якими встановлена опіка.

Пунктом 3 частини третьої статті 71 Житлового кодексу України передбачено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

На виконання вказаної норми закону органом опіки та піклування ухвалено відповідні рішення про закріплення за дітьми житлової площі у квартирі по АДРЕСА_5 (неприватизована).

З огляду на зазначене суд дійшов всиновку про обґрунтованість позовних вимог щодо встановлення того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, мають право користування трикімнатної квартирою АДРЕСА_1 . Ці позовні вимоги слід задовольнити.

Враховуючи викладене, суд відхиляє посилання відповідача на приписи статті 14 Закону №1871-ІХ, пункту 44 Порядку реєстрації місця проживання фізичних осіб та його доводи про необхідність проведення реєстрації місця проживання дітей за адресою дитячого будинку сімейного типу.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо реєстрації місця проживання дітей у вказаній квартирі, то суд зазначає таке.

Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 (далі Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, що декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 4 Порядку).

Про внесення до реєстру територіальної громади інформації про реєстрацію місця проживання дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, за поданою заявою орган реєстрації у день внесення відповідної інформації повідомляє органу опіки та піклування засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою (пункт 48 Порядку).

Відповідно до пункту 3 Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 р. № 265 (далі Порядок створення), виконавчий орган сільської, селищної або міської ради (далі - орган реєстрації) для потреб декларування та реєстрації місця проживання (перебування) осіб, зокрема для обліку осіб, які проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, формує та веде в електронній формі реєстр територіальної громади засобами власної інформаційно-комунікаційної системи або засобами відомчої інформаційної системи ДМС із доступом через офіційний веб-сайт ДМС

Пунктом 6 Порядку створення визначення, що орган реєстрації, що веде реєстр територіальної громади із використанням власної інформаційно-комунікаційної системи, забезпечує передачу відомостей із реєстру територіальної громади до відомчої інформаційної системи ДМС із подальшою передачею до Єдиного державного демографічного реєстру кожні дві години протягом робочого дня, але не рідше одного разу на добу.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність у дітей права користування квартирою АДРЕСА_1 , то і позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію їх місця проживання за цією адресою є такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є повнолітньою та може самостійно може зареєструвати своє місце проживання у визначеному законодавством порядку.

Не вчинення відповідачем дій щодо реєстрації її місця проживання за адресою АДРЕСА_4 до досягнення нею повноліття, вплине на реалізацію нею своїх житлових прав, а саме здійснення приватизації, після досягнення нею 18 років.

При цьому суд враховує, що відповідач заперечує наявність у дітей (та зокрема у ОСОБА_4 ) права на проведення реєстрації її місця проживання за вказаною адресою. За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не було вчинено реєстраційних дій щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги і щодо ОСОБА_4 .

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення повних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 263-265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є такими, що мають право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради вчинити дії з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Л.М. Шолох