справа № 755/5231/21
головуючий у суді І інстанції Катющенко В.П.
провадження № 22-ц/824/3599/2023
головуючий суддя Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Універсальна», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 27 серпня 2018 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-40К-0127792, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу марки «Ravon», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до умов вказаного договору, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування.

25 жовтня 2018 року у місті Києві по вул. Тепловозній сталася ДТП за участю автомобіля марки «Ravon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаної ДТП застрахованому транспортному засобу «Ravon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдано механічних пошкоджень.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування та страхового акта ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 94 834 грн.

На момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/9161825.

У порядку досудового врегулювання спору ПрАТ «СК «Універсальна» сплатило на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму страхового відшкодування у розмірі 80 374 грн.

На вимогу позивача про відшкодування різниці завданої майнової шкоди від 21 жовтня 2020 року № 10151/ІНС відповідач не відреагував.

З урахуванням зазначеного та посилаючись на положення статей 993, 1166, 1187, 1191, 1192 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просив стягнути з відповідача на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заподіяну внаслідок ДТП шкоду у розмірі 14 460 грн та судовий збір 2 270 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року у задоволенні позову ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», суд першої інстанції виходив із того, що у матеріалах справи відсутні докази сплати страховиком відповідача на користь позивача визначеного розміру страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, з обґрунтуванням такого розміру виплати або отримання відмови у здійсненні такої виплати, а тому дійшов висновку про передчасність заявлених вимог до відповідача у цьому спорі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що сплата страховиком відповідача на користь позивача визначеного розміру страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку підтверджується платіжним дорученням, яке міститься в матеріалах справи.

ПрАТ «СК «Універсальна» як страховиком відповідача при розрахунку страхового відшкодування застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого розраховано та виплачено страхове відшкодування з урахуванням приписів статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, позивач скористався своїм правом на звернення до страхової компанії відповідача, а ПрАТ «СК «Універсальна» виплатила позивачу суму за договором обов`язкового страхування у розмірі 80 374 грн з урахуванням фізичного зносу та франшизи, яка становить 2 000 грн.

Суд першої інстанції належним чином не дослідив докази, а саме не встановив підстави застосування коефіцієнту фізичного зносу ПрАТ «СК «Універсальна», не встановив фактичні обставини справи щодо розміру страхового відшкодування, яке відшкодовується страховою компанією відповідача та позивачем потерпілому у рамках договору добровільного страхування.

Також суд першої інстанції не врахував висновок Верховного Суду, якій міститься в постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 352/1384/18, та не врахував, що франшиза, яка передбачена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача у розмірі 2 000 грн, відшкодовується винною особою.

У квітні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ступак А.Ю. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача вказує на те, що страхове відшкодування, яке здійснено позивачем потерпілій особі, у розмірі 94 834 грн, є меншим ніж страхова сума відповідно до страхового полісу відповідача (100 000 грн), а тому грошові вимоги у розмірі 14 460 грн, заявлені у цій справі, можуть бути пред`явлені позивачем до страхової компанії відповідача, а не до відповідача.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 27 серпня 2018 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-40К-0127792, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу марки «Ravon», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до умов вказаного договору, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування.

25 жовтня 2018 року у місті Києві по вул. Тепловозній сталася ДТП за участю автомобіля марки «Ravon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вказаної ДТП застрахованому транспортному засобу «Ravon», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдано механічних пошкоджень.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АК/9161825з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн, франшиза - 2 000 грн.

25 жовтня 2018 року страхувальник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із повідомленням про подію з транспортним засобом.

За висновком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», розрахунків суми страхового відшкодування та страхових актів від 20 листопада 2018 року, 28 листопада 2018 року та від 14 грудня 2018 року розмір заподіяної шкоди становить 94 834 грн.

Відповідно до платіжних доручень від 18 грудня 2018 року, 27 листопада 2018 року, 29 листопада 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 94 834 грн.

03 грудня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до ПрАТ «СК «Універсальна» як страховика відповідача з заявою (претензією) про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) № 88, в якій, з урахуванням доповнення до цієї заяви від 13 лютого 2019 року, просило здійснити відшкодування шкоди (в порядку регресу) у розмірі 94 834 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 15 березня 2019 року № 164931ПрАТ «СК «Універсальна» сплатило на користь ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» суму страхового відшкодування у розмірі 80 374 грн.

21 жовтня 2020 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось до ОСОБА_1 з претензією про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється.

У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Встановлено, що ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов'язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі, а саме у розмірі 94 834 грн.

Відповідач є винною особою у ДТП, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за полісом № АК/9161825. з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі - 100 000,00 грн, франшиза 2 000,00 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 15 березня 2019 року № 164931 ПрАТ «СК «Універсальна» сплатило на користь ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп» страхове відшкодування за претензією № 88 (страховий акт № 45312/1) у розмірі 80 374,00 грн (а. с. 93).

Разом із тим, матеріали справи не містять обґрунтуванням такого розміру страхового відшкодування.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс Груп», оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, на їх правильність не впливають.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська