Справа №351/1245/21
Номер провадження №2/351/702/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Калиновського М.М.,

за участі секретаря - Том`юк С.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача- ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Снятинської міської ради про скасування рішення Потічківської сільської ради та скасування запису про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що згідно протоколів зборів уповноважених членів колгоспу ім. В. Стефаника №1 від 06.02.1979 року та №2 від 09.04.1979 року їй виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку в розмірі 0,10га на вільній присадибній ділянці в межу із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 0,10га.

У квітні 2001 року було виготовлено Державний акт на право приватної власності на дані земельні ділянки із помилкою, оскільки було неправильно встановлено межі земельних ділянок, а саме виправлено цифри з 19,77 на 20,6м., хоча експертизою розмір земельної ділянки встановлений 21м.

Згідно рішення Снятинського районного суду від 10.11.2003р. по справі №2-1352, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зобов`язано не чинити їй перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язано забрати паркан із земельної ділянки позивачки.

Ухвалою Снятинського районного суду від 14.03.2006р. накладено заборону на виготовлення Державного акту на право приватної власності на земльну ділянку ОСОБА_6 , оскільки існував спір за межу і без врахування її Державного акту на право приватної власності на землю неможлива правильна приватизація земельних ділянок.

09.04.2008 року, постановою Снятинського районного суду у справі №2а-83/2008р. Було скасовано Державний акт на право приватної власності на землю від 24.04.2001р. №2, виданий на ім`я ОСОБА_1 ,а також було зазначено, що необхідно переоформити нові Державні акти на право приватної власності на землю на три земельні ділянки окремо на ім`я ОСОБА_1 , встановивши розмір земельної ділянки №1 по ширині 21 метр, а по земельних ділянках №2 та АДРЕСА_1 без змін з подальшою реєстрацією Державних актів.

Рішенням Потічківської сільської ради №100-8/2016 від 06.07.2016р., відповідачу затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1800га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:001:0284), передано у власність земельну ділянку та дозволено виготовити свідоцтво на право власності на земельну ділянку. В подальшому державним реєстратором 15.07.2016 року за №15442898 було внесено запис про право власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Оскільки рішення Потічківської сільської ради №100-8/2016 від 06.07.2016р. та запис про право власності від 15.07.2016р. за №15442898 були видані всупереч рішенню Снятинського районного суду від 10.11.2003р., ухвали Снятинського районного суду від 14.03.2006р. та судово-технічної експертизи №1/2002, остання вимушена звернутись до суду із позовом в якому просить скасувати рішенням Потічківської сільської ради №100-8/2016 від 06.07.2016р. та запис про право власності від 15.07.2016р. за №15442898, так як оскаржувані рішення та запис позбавляє її право зареєструвати належну їй земельну ділянку.

Позивачка позов підтримала з підстав викладених у позові. Зокрема зазначила, що на даний час існують перешкоди у реєстрації належної їй земельної ділянки. Вважає, що відповідач незаконно приватизував їй належну земельну ділянку, яка була виділена їй колгоспом ім. В. Стефаника у 1979 році.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. Зокрема зазначив, що будь-яких правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку у позивача відсутні. Крім того, матеріали справи не містять ніяких доказів, що межі земельної ділянки ОСОБА_3 якимось чином накладаються або порушують межі земельної ділянки позивачки. Також, оскаржуване рішення Потічківської сільської ради №100-8/2016 є похідним від рішення Потічківської сільської ради №484-33/2015 від 19.08.2015р. «Про затвердження висновку узгоджувальної комісії» згідно із яким існуючі межі між земельними ділянками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без змін. Вказане рішення Потічківської сільської ради залишається чинним і не оскаржувалося ні в адміністративному ні в судовому порядку ні однією із сторін.

Вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими. Речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Зі змісту ст. 175 ЦПК України вбачається, що у позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Судом встановлено, що згідно Архівного витягу з протоколу №1 зборів уповноважених колгоспу ім. В. Стефаника від 06.02.1979р. ОСОБА_1 виділено земельну ділянку під будівництво жилого будинку в розмірі 0,10га на вільній присадибній ділянці в межу із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно Архівного витягу з протоколу №2 зборів уповноважених колгоспу ім. В. Стефаника від 09.04.1979р. ОСОБА_1 виділено земельну ділянку площею 0,10га.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Потічківської сільської Ради народних депутатів Снятинського району від 23.06.1980р. №7, вирішено зобов`язати ОСОБА_1 до 29.06.1980р. повернути ОСОБА_6 самовільно захоплену присадибну ділянку без відшкодування затрат.

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю Серія І-ІФ №038534 від 24.04.2001р., ОСОБА_1 на підставі рішення Потічківської сільської ради народних депутатів від 09.11.2000р. №15 передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,7454га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території села Потічок.

Рішенням Снятинського районного суду від 10.11.2003р. зобов`язано ОСОБА_6 , ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні земельною ділянкою та зобов`язано їх забрати паркан з земельної ділянки ОСОБА_1 .

Постановою Снятинського районного суду від 09.04.2008р. Державний акт на право приватної власності на землю від 24.04.2001р. №2 виданий на ім`я ОСОБА_1 скасовано. Вирішено переоформити нові Державні акти на право приватної власності на землю на три земельні ділянки окремо на ім`я ОСОБА_1 , встановивши розмір земельної ділянки №1 по ширині 21 метр, а по земельних ділянках № НОМЕР_1 , №3 без змін з подальшою реєстрацією даних Державних актів.

В ході розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про видачу Державного акту на право приватної власності на земельні ділянки взамін вилученого та стягнення моральних збитків постановлено ухвалу від 14.03.2006р., якою накладено заборону на виготовлення Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_6 .

Рішенням Потічківської сільської ради від 06.07.2016р. за №99-8/2016 вирішено затвердити ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_2 площею 0,0631га. Зобов`язати ОСОБА_3 обов`язки власника відповідно до вимог ст. 91 Земельного Кодексу України.

Рішенням Потічківської сільської ради від 06.07.2016р. №100-8/2016 вирішено затвердити ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1800га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд в межах АДРЕСА_2 ( кадастровий номер :02:001:0284). Передати у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1800га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в межах АДРЕСА_2 . Дозволити виготовити свідоцтво на право власності на земельну ділянку площею 0,1800га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд у встановленому законом порядку.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,18га (кадастровий номер :02:001:0284) за адресою: АДРЕСА_2 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0631га (кадастровий номер :02:001:0283) для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 22 ЗК України (в редакції 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Правовий висновок такого змісту викладено у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/1279/17, від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17.

Однак, всупереч вищенаведеним вимогам позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що земельна ділянка по АДРЕСА_2 перебуває у її володінні чи користуванні), а також не надала жодних аргументів та не надала доказів того, що її право порушуються Відповідачем.

Так, позивачка зазначає, що рішення Потічківської сільської ради №100-8-2016 від 06.07.2016р. та запис про право власності від 15.07.2016р. за №15442898 позбавляє її права зареєструвати земельну ділянку.

Однак, жодних доказів на підтвердження вищевказаних обставин позивачем до суду не надано, зокрема відсутні докази про відмову ОСОБА_1 у реєстрації права власності на належну їй земельну ділянку.

Відповідно до Акту виданого виконавчим комітетом Снятинської міської ради за №5 від 08.11.2022р. комісією не вбачається можливим встановити факт самовільного захоплення земельної ділянки площею 0,829га ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 не пред`явила правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Для встановлення фактичного захоплення земельної ділянки, комісією рекомендовано залучити землевпорядну організацію, яка має ліцензію для проведення землевпорядних робіт.

Із відповіді №01-03/9/21/1059 від 15.11.2022р. наданої Снятинською міською радою слідує, що при проведенні обстеження земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , встановлено, що огорожа, з боку суміжного землекористувача ОСОБА_3 , яка розмежовує два суміжні господарства, встановлена давно і фактів пошкодження огорожі, комісією не зафіксовано. Враховуючи те, що ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на земельну ділянку не пред`явила, встановити факт самовільного захоплення земельної ділянки площею 0,829га ОСОБА_3 не вбачається можливим.

Зі змісту ст. 89 ЦПК України слідує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження тієї обставини, що слід скасувати рішення .

Відтак, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу по наявних у ній доказах.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Снятинської міської ради про скасування рішення Потічківської сільської ради та скасування запису про право власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження

або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ