Постанова

Іменем України

06 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 509/3018/18

провадження № 61-14545св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Державний експертно-імпортний банк України»,

треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Елеонора Віталіївна, Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк України», треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Тертична Елеонора Віталіївна, Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Булаха Дмитра Сергійовича на постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Погорєлової С. О. Князюка О. В., Таварткіладзе О. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тертичної Є. В. від 13 грудня 2013 року на договорі іпотеки нерухомого майна № 60408Z73, зареєстрований в реєстрі за № 5349, про звернення стягнення на нерухоме майно - будинок житловий з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку загальною площею 0,1505 га, кадастровий номер :02:008:0418, цільове призначення: будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташований вказаний будинок, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, необхідних для його вчинення, що є підставою визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Овідіопольський районний суд Одеської області рішенням від 02 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а оспорюваний виконавчий напис вчинений відповідно до закону.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Одеський апеляційний суд постановою від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 грудня 2020 року залишив без змін. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційний суд мотивував тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У жовтні 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Булах Д. С. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказував те, що апеляційний суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_3 , який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд в жодному процесуальному документі не зазначив про те, що ОСОБА_3 є учасником справи, тобто не залучив до участі у розгляді справи. ОСОБА_3 не отримував від Одеського апеляційного суду будь-якого повідомлення про дату, час і місце слухання справи, ні за адресою місця проживання ні на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2.

У листопаді 2023 року АТ «Державний експертно-імпортний банк України» подало відзив на касаційну скаргу, у якому просило залишити її без задоволення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

21 листопада 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

УхвалоюОвідіопольського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2019 року залучено до участі у справі ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Під час постановлення оскаржуваної постанови, апеляційний суд встановив, що сторони про розгляд справи на 13 грудня 2022 року були повідомлені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін у справі на адресу апеляційного суду не надходило.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи вважав можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд із прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене право на суд разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що становлять єдине ціле (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom»), заява № 4451/70, § 36).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає насамперед те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна як учасниця зазначеної Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

У частині другій статті 129 Конституції України регламентовано, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вказане положення кореспондується з нормами частини другої статті 12 ЦПК України, відповідно до якої учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 43 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 366 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (частина перша статті 8 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, четвертою, п`ятою статті 128 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом) передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Таким чином, для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20 (провадження № 61-11706св21).

Згідно зі статтею 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено справу до розгляду в приміщенні апеляційного суду з повідомленням учасників справи на 12 жовтня 2021 року о 09:45 год.

Справа призначалася до розгляду в апеляційному суді неодноразово.

Зокрема у зв`язку з неявкою сторін 19 квітня 2022 року судове засідання відкладено на 13 грудня 2022 року об 11:45 год.

Згідно з довідковим листом (без дати), складеним секретарем судового засідання Одеського апеляційного суду Дубрянською Н. О., Черновіл А. А. повідомлявся про судове засідання (а. с. 94, т. 3).

В оскарженій постанові зазначено, що сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Однак із матеріалів справи відомо, що судова повістка-повідомлення ОСОБА_3 взагалі не надсилалася, а також він не був повідомлений на офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_4. Повідомлення ОСОБА_3 надсилалося на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є офіційною електронною адресою ОСОБА_4 .

Таким чином, у справі немає доказів на підтвердження факту належного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи, призначений на 13 грудня 2022 року.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням статті 6 Конвенції, а також порушенням статей 128, 130 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції на зазначені норми закону уваги не звернув, розглянув справу за відсутності ОСОБА_3 , щодо якого відсутні відомості про належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи на 13 грудня 2022 року, розгляд справи не відклав, чим порушив конституційне право заявника на участь у судовому розгляді та норми статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Булаха Дмитра Сергійовича задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
М. Ю. Тітов