Номер провадження: 22-ц/813/1382/23
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2021 року, постановленого під головуванням судді Бузовського В.В., повний текст судового рішення складений 05 лютого 2021 року, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту, в якому просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу за договором кредиту №0 від 12 лютого 2008 року по процентам та кредиту у розмірі 17 788,49 доларів США, по пені у розмірі 8 456,71 грн., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що12 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №0, відповідно до якого, він отримав споживчий кредит в сумі 23 478 дол. США.

Строк дії договору встановлено до 13 лютого 2023 року, з наданням графіку погашення по кредиту та сплати відсотків за користування ним.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 12.02.2008 року було укладено договір поруки № 178513.

Після отримання кредиту ОСОБА_1 , належним чином не виконував грошове зобов`язання в наслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором, відсотками та штрафні санкції.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2021року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволений.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту №0 від 12 лютого 2008 року, в тому числі прострочена заборгованість за строк з 12.01.2016р. по 19.09.2016р. 16 099,69 дол. США; проценти за користування кредитом 1 688,80 дол. США, у тому числі прострочена заборгованість 1 510,49 дол. США за строк з 14.12.2015р. по 11.09.2016р.; пеня по кредиту за строк з 15.01.2016р. по 19.09.2016р. 3 667,85 грн.; пеня по процентам за строк з 15.01.2016р. по 19.09.2016р. 4 788,86 грн., а всього 17 788,49 доларів США, по пені у розмірі 8 456,71 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,порушення норм процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд розглянув справу за його відсутністю, не повідомивши його належним чином про розгляд справи. Також суд не з`ясував справжній розмір заборгованості, а саме те, що сума боргу не відповідає дійсності, зокрема є значно завищеною та не відповідає справжньому розміру заборгованості та умов її виникнення.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Учасники справи про розгляд справи призначеної на 06 червня 2023 року були сповіщені належним чином у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 157,158-159, 160-163 т. 2).

Від адвоката Гладиш Я., представника АТ «УкрСиббанк» до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника, а також з зазначенням того, що борг анульовано (а.с. 164-165 т. 2).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції до суду надано не було.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (16 червня 2023 року).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 12 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір №0, відповідно до якого, ОСОБА_1 отримав споживчий кредит в сумі 23 478 дол. США. Строк дії договору встановлено до 13 лютого 2023 року, з наданням графіку погашення по кредиту та сплати відсотків за користування ним.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 12 лютого 2008 року було укладено договір поруки № 178513.

Після отримання кредиту ОСОБА_1 , останній платіж здійснив 18 листопада 2015 року, в подальшому належним чином не виконував грошове зобов`язання в наслідок чого з грудня 2015року, виникла заборгованість.

05 липня 2016року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Банком були направлені вимоги № 30-12/34375, № 30-12/34376, про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 лютого 2008 року, про що свідчать поштові повідомлення.

Станом на 19.09.2016 року заборгованість за договором кредиту №0 від 12 лютого 2008 року по процентам та кредиту складає у розмірі 17 788,49 доларів США, по пені у розмірі 8 456,71 грн., в тому числі:

- заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена за строк з 12 січня 2016 року по 19 вересня 2016року 16 099,69 дол. США;

- проценти за користування кредитом 1 688,80 дол. США, у тому числі прострочена заборгованість 1 510,49 дол. США за строк з 14.12.2015р. по 11.09.2016р.;

- пеня по кредиту за строк з 15.01.2016р. по 19.09.2016р. 3 667,85 грн.;

- пеня по процентам за строк з 15.01.2016р. по 19.09.2016р. 4 788,86 грн., що підтверджується розрахунком боргу.

Задовольняючи позов ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення боргу за договором кредиту, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі належним чином не виконали взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

У статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України договір кредиту складений в простій письмовій формі, у відповідності із законом.

Частиною 2 ст. ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено Договором поруки.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

З урахуванням викладеного, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, так як кредит був правомірно наданий Банком відповідачу в іноземній валюті, та стягнення боргу саме в іноземній валюті не буде суперечити вимогам законодавства.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу за його відсутністю, не повідомивши його належним чином про розгляд справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 про розгляд справи, призначеної 04 лютого 2021 року був сповіщений належним чином у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями (а.с. 45-46 т. 2). Крім того, ОСОБА_1 неодноразово було повідомлено про розгляд справи також і через оголошення про виклик до суду.

Доводи про те, що суд не з`ясував справжній розмір заборгованості, а саме те, що сума боргу не відповідає дійсності, зокрема є значно завищеною та не відповідає справжньому розміру заборгованості та умов її виникнення, колегія залишає без задоволення, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були досліджені всі наявні в матеріалах справи докази, щодо виниклої заборгованості та колегія суддів не вбачає, що судом під час прийняття рішення були порушені норми матеріального та процесуального права.

Більш того, ОСОБА_1 не надав до суду на спростування розміру заборгованості свого розрахунку.

Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Одночасно, судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 , надійшов лист відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» прийняв рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 , а саме суми основного боргу, що станом на 08 лютого 2023 року становить 16099,69 доларів США, по курсу НБУ станом на 08 лютого 2023 року складає 588743,12 грн., а також про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 , а саме суми процентів 14778,43 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 лютого 2023 року становить 540426,50 грн., що підтверджується копією повідомлення про анулювання боргу, а також клопотанням АТ «УкрСиббанк» (а.с. 148, зв.б., 165, зв.б. т. 2).

З урахуванням того, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку, що цей доказ не може бути підставою для скасування рішення суду, однак може мати правові наслідки при виконанні рішення, як таке, що вже виконане.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16 червня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Є.С. Сєвєрова

______________________________________ Т.В. Цюра