Справа № 404/1368/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

13 листопада 2023 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних від суми грошового зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від суми грошового зобов`язання в розмірі 2401,90 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.02.2023 року становить 87834,12 грн. за період з 08.10.2018 по 07.10.2021 року та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 19.12.2006 між ВАТ «Украгазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 05-10170506-Ф, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 20 000,00 доларів США строком з 19.12.2006 по 18.12.2009 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 14,0% річних. У зв`язку з невиконанням позичальником договірних зобов`язань за кредитним договором у 2009 році банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2009 року, що набрало законної сили, стягнуто солідарно з відповідача та поручителя заборгованість за вказаним кредитом у розмірі 26737,78 доларів США та 3148,61 грн. Рішення суду виконано, 06.10.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення.

Таким чином, за невиконання відповідачем рішення суду протягом 12 років, що порушує майнові права та інтереси позивача, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача три відсотки річних за період з 08.10.2018 по 07.10.2021 рік у розмірі 2401,90 доларів США, та судові витрати по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.07.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

20.10.2023 року за вх. № 26758 представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, також відповідач викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, правом подання відзиву не скористалась.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2006 між ВАТ АБ «Украгазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 05-10170506-Ф, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 20 000,00 доларів США на строк з 19.12.2006 по 18.12.2009 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 14.0% річних (а.с. 12-14).

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по кредитному договору банк звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, яка рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.08.2009 року (справа №2-2000/09) задоволена у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 05-10170506-Ф від 19.12.2006 року станом на 09.02.2009 рік у розмірі 26737,78 доларів США та 3148,61 грн. та судові витрати по справі. Рішення набрало законної сили (а.с. 15-17).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 14.01.2022 року виконавче провадження № 65400301 на виконання вищевказаного рішення суду, боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання; АДРЕСА_1 , завершено (а.с. 18-20).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У постанові від 16.01.2019 року у справі № 14-446цс18 Велика Палата Верховного суду зробила висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. 3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, 3% річних становить 2401,90 доларів США, за період з 08.10.2018 по 07.10.2021 року (а.с. 7).

При цьому, суд зауважує, що з 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Вимоги банку про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за період, який не стосується періоду дії в країни воєнного стану, вказаний розрахунок є вірним, відповідачем у справі не оспорювався, а отже може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, виходячи із зазначеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань зі сплати кредиту за кредитним договором № 05-10170506-Ф від 19.12.2006 року, відповідно до ст. 625 ЦК України, у звязку з чим з відповідча підлягає стагнення в сумі 2401,90 доларів США, без перерахунку суми, що підлягає сплаті у гривнях за офіційним курсом долара США на день платежу, на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684,00 грн. - судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_5 про стягнення трьох відсотків річних від суми грошового зобов`язання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) 3% річних в сумі 2401,90 доларів США, за період з 08.10.2018 по 07.10.2021 року за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 05-10170506-Ф від 19.12.2006 року, а також судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В порядку статті 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний