ЄУ №712/6554/23
Провадження 2/712/2277/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря судового засідання Руденко А.В.,

позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зняти з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та позбавити її права користування даним житловим будинком та стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1 073,60 грн.

Уобґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2021. За зазначеною адресою відповідач не проживає вже два роки. Реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди у користуванні житлом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 08.08.2023.

08.08.2023 підготовче судове засідання відкладено до 31.08.2023 у зв`язку з неявкою відповідача.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.08.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті на 26.10.2023, вирішено клопотання про виклик свідка.

У судовому засіданні 26.10.2023 позивача допитано в якості свідка, судове засідання відкладено на 04.12.2023 у зв`язку з неявкою відповідача та свідка.

У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про відкладення судового засідання, яке було відхилено судом у зв`язку з відсутністю поважних причин, по суті позовних вимог відповідач заперечень не надала.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування частини будинку від 18.01.2008 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 341968459 від 08.08.2023.

Згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2021 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 01.06.2018.

Допитаний у якості свідка позивач пояснив, що відповідач є його колишньою дружиною, шлюб між ними було розірвано 16.03.2021. У його будинку АДРЕСА_1 відповідач не проживає з березня 2021 року і по теперішній час. У вказаному будинку позивач проживає з новою сім`єю.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що знайомий з позивачем близько 10 років, йому відомо, що відповідач по справі є колишньою дружиною позивача. Знайомий з ОСОБА_4 років 4. Зазначив, що з 2021 року вона не проживає у спірному житлі.

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що позивач є її чоловіком, вони знайомі з липня 2022 року, одружені з 02.11.2022. Зазначила, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживає вона, чоловік (позивач) та її дитина. ОСОБА_6 не проживає у цьому будинку. Свідок не знайома з відповідачем.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу Української РСР» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 з 2021 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 понад 6 місяців не проживає за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України є підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні.

А тому позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Позивач не позбавлений можливості як власник майна звернутися з відповідною заявою до органу реєстрації про зняття з реєстраційного обліку відповідача. Тому у цій частині вимог позивача слід відмовити.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні з позовною заявою до суду, у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2023 (у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті по справі № 711/6944/14-ц).

Суддя: О.С. Стеценко