У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

336/518/23

4с/336/5/2023

м. Запоріжжя 20 червня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Лопаткіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тоцької Інни Олександрівни, боржник: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця ШЕВЧЕНКІВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ ЗАПОРІЖЖІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ(м. ОДЕСА) Тоцької Інни Олександрівни (далі державний виконавець) щодо розрахунку розміру заборгованості із сплати аліментів боржника ОСОБА_2 , ВП № 70828493, складеного державним виконавцем Тоцькою І.О. 23.02.2023 року, згідно якого сума боргу визначена в значно меншому розмірі: 3 770,73 грн., оскільки розрахунок складено із порушенням законодавства України;

- скасувати вказаний вище розрахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів;

- зобов`язати державного виконавця Тоцьку І.О. виключити грошові кошти в сумі 12 200,00 грн., квитанції про оплату яких не містять призначення платежу «аліменти на дітей», із урахування сум, які зараховуються до сплати аліментів боржником у вказаному ВП;

- зобов?язати державного виконавця провести розрахунки заборгованості зі сплати аліментів боржником у ВП № 70828493, яка має визначатись виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, на підставі останнього встановленого органом статистики розміру середньої заробітної плата працівника у Запорізькій області, на підставі ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України;

- зобов?язати державного виконавця провести перерахунок заборгованості по аліментах боржника за вказаним ВП за період квітень 2022 року, а також за періоди з червня 2022 року по січень, 2023 року включно суми аліментів, які підлягають стягненню за судовим наказом у розмірі 33,33 % доходів боржника, вирахувати виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, на підставі останнього встановленого органом статистики розміру середньої заробітної плати працівника у Запорізькій області, на підставі ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України;

- зобов?язати державного виконавця надати стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів боржника, яку повинно бути розраховано державним виконавцем на підставі останнього встановленого органом статистики розміру середньої заробітної плати працівника у Запорізькій області.

В обґрунтування скарги зазначила, що у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса, далі - ДВС) знаходиться виконавче провадження № 70828493 (далі ВП) з примусового виконання судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у справі № 336/728/22 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28.01.22 р., щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Відповіддю ДВС за вих. № 8094 від 09.02.23 р. скаржниці було надано розрахунок заборгованості по аліментах щодо боржника, згідно з яким державний виконавець станом на 31.01.23 р. визначила суму боргу у розмірі 20 904,94 грн. Із вказаним розрахунком скаржниця не погодилась і своєю заявою від 16.02.23 р. про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів просила держаного виконавця провести перерахунки боргу.

Натомість, 28.02.23 р. представник заявника після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження дізнався, що в них міститься клопотання боржника від 21.02.23 року про долучення доказів сплати аліментів. Згідно з вказаним клопотанням Боржник просив державного виконавця залучити в якості доказів сплати аліментів квитанції та скрін-шоти з банківських веб застосунків на підтвердженням сплати аліментів на дітей у період з 01.01.3022 по 09.01.2023 року. Крім того, заявниці стало відомо і про те, що державним виконавцем було складено новий Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника за цим ВП, згідно з яким сума боргу була визначена в розмірі 3 770,73 грн.

Державний виконавець неправомірно врахував і невірно вирахував надані боржником докази оплати аліментів, адже загальна сума аліментів за період з 01.01.22 р. по 09.01.23 р., що визнається заявницею, становить 19 000,00 грн. Натомість, заявниця не визнає сплачені боржником кошти у сумі 12 200,00 грн., саме як перерахування аліментів на утримання дітей, оскільки ця сума є добровільною грошовою компенсацією боржника заявниці при поділі між ними майна подружжя: за предмети домашнього вжитку спільного побуту, побутову техніку, меблі та одяг.

Крім того, заявниця оскаржує розрахунок заборгованості і в частині визначення розміру боргу, оскільки державний виконавець у своїх розрахунках повинен був визначити суму заборгованості, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, на підставі останнього встановленого органом статистики розміру середньої заробітної плати працівника у Запорізькій області, на підставі ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України. Однак, у порушення вказаних вимог законодавства, державний виконавець вирахував заборгованість по аліментах, виходячи з 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, заявниця вважає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника у рамках ВП станом на 23.02.2023 року сума боргу за яким становить 3 770,73 грн. було складено із порушенням законодавства України, тому він є неправомірним та підлягає скасуванню.

Від представника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, згідно з яким державний виконавець просить відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. Зазначає, що 23.01.2023 на підставі судового наказу N° 336/728/22, виданого 07.12.2022 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя року, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28.01.2022 року, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 та оригіналу виконавчого документа.

09.02.2023 року державним виконавцем за наявними матеріалами виконавчого провадження, за відсутності інформації щодо працевлаштування боржника та перерахованих сум аліментів здійснено розрахунок заборгованості, згідно з яким у боржника ОСОБА_2 станом на 31.01.2023 року заборгованість зі сплати аліментів склала 20 904,94 грн. Вказаний розрахунок заборгованості було надіслано стягувачу разом із супровідним листом за вих. № 8094 від 09.02.2023, у якому було зазначено, що направлений розрахунок не є остаточним та може бути перерахований з урахуванням нових даних, які містять інформацію про сплату боргу, місце роботи боржника або розмір заробітної плати у період, за який проведений розрахунок, що може бути надано сторонами виконавчого провадження.

24.01.2023 року боржником було надано копію трудової книжки в якій зазначено, що боржник з 27.06.2018 року був прийнятий на посаду електрогазозварника до ТОВ «Саркінен» та на даний час перебуває на зазначеній посаді.

Згідно з відповіддю Державної податкової служби України від 09.02.2023 боржник офіційно перебуває в трудових відносинах з ТОВ «САРКІНЕН».

24.01.2023 державним виконавцем було направлено вимогу до ТОВ «САРКІНЕН» про надання інформації щодо трудових відносин з боржником та нарахування заробітної плати з січня 2022 року по теперішній час.

Згідно з довідкою від 26.01.2023 за № 1 від ТОВ «САРКІНЕН» ОСОБА_2 працює з 27.06.2018 року та займає посаду електрогазозварника. З 24.03.2022 року наказом N° 51-ОД ТОВ «САРКІНЕН», що надійшла до відділу 16.02.2022 року за вх. № 2880129.28-34, дію трудового договору тимчасово призупинено на період дії воєнного стану.

21.02.2023 року до ДВС надійшла заява від представника боржника про долучення доказів сплати аліментів разом з додатками. За наданими представником боржника копіями квитанцій та довідки з ТОВ «САРКІНЕН» від 30.01.2023 року, державним виконавцем 23.02.2023 року здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість зі сплати аліментів станом на 23.02.2023 року складає 3 770,73 грн.

Таким чином, держаний виконавець вважає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за ВП станом на 23.02.2023 року, згідно з якого у боржника ОСОБА_2 наявна заборгованість у сумі 3770,73 грн. здійснено відповідно до чинних нормативно-правових актів з урахуванням Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України.

10.04.23 року від представника боржника адвоката Тивоненка Д.Р. надійшли заперечення на вказану скаргу, згідно з якими боржник просить суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. Вказує, що державним виконавцем в рамках ВП було своєчасно вжито заходів щодо визначення матеріального стану боржника, за результатами яких було зроблено належний розрахунок заборгованості по аліментам від 23.02.23 р. База нарахування заборгованості, яка була взята державним виконавцем для розрахунку заборгованості боржника за аліментами, є вірною, визначеною на підставі наданої компетентними органами інформації та положень чинного законодавства України. Підстав для застосування ч. 2 ст. 195 СК України та нарахування аліментів, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, на підставі останнього встановленого органом статистики розміру середньої заробітної плати працівника у Запорізькій області, на підставі ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, немає. Боржник надав належні та допустимі докази, що підтверджують перерахування аліментів на загальну суму 31 200,00 грн. Доводи заявниці в частині не визнання сплаченої боржником суми 12 200,00 грн., як аліментів на утримання дітей, є безпідставними, адже між колишнім подружжям ніколи жодних домовленостей, зокрема, усних, про поділ спільного майна подружжя за предмети домашнього вжитку спільного побуту не було.

Від представника заявниці адвоката Харькова В.О. надійшли відповідь на заперечення на скаргу, що були подані боржником, а також відповідь на відзив на скаргу, що була подана державним виконавцем. В обох відповідях заявниця відхилила доводи учасників справи, наполягала на задоволенні своєї скарги.

Крім того, від представника заявниці надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 04.05.2023 року клопотання про витребування доказів судом було задоволено, витребувано від ТОВ «САРКІНЕН» (69041, м. Запоріжжя, вул. Кіяшка, 16-а:табель фактично відпрацьованого робочого часу працівника ТОВ «САРКІНЕН» ОСОБА_2 за період з 24.03.2022 року по 31.12.2022 року; розрахунок нарахованої працівнику ТОВ «САРКІНЕН» ОСОБА_2 заробітної плати за період з 24.03.2022 року по 31.12.2022 року.

На виконання вимог ухвали суду від 04.05.2023 року про витребування доказів ТОВ «Саркінен» надіслано суду відповдіні табелі та розрахунки.

Крім того, 30.05.2023 року представником боржника подано клопотання про долучення доказів, надано копію наказу ТОВ «Саркінен» від 24.03.2023 року № 51-ОД Про тимчасове призупинення дії трудових договорів з працівниками на період дії воєнного стану.

У судовому засіданні представник скаржниці підтримав скаргу за викладеними в останній доводами.

Державний виконавець участь у розгляді справи не брав, у наданому відзиві на скаргу просив у її задоволенні відмовити.

Представник боржника та боржник заперечували проти скарги, подали письмові заперечення, просили відмовити у задоволенні скарги.

Вислухавши учасників, вивчивши матеріали скарги, цивільної справи та виконавчого провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса, далі - ДВС) знаходиться виконавче провадження № 70828493 з примусового виконання судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у справі № 336/728/22 про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь скаржника аліментів на утримання спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28.01.22 р., щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем, заборгованість по сплаті аліментів у ВП станом на 31.01.23 р. становила 20 904,94 грн.

Однак, після перерахунку заборгованості зі сплати аліментів у зв`язку із зверненням боржника з відповідною заявою та доказами, цей борг станом на 23.02.2023 року становив 3 770,73 грн.

Із вказаного розрахунку заборгованості від 23.02.2023 року вбачається, що державним виконавцем за період із квітня 2022 р., з червня 2022 р. по січень 2023 р. вирахувано аліменти, виходячи з 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Вирішуючи вимоги скарги щодо неправомірності дій державного, суд приходить до наступних висновків.

Із скарги та доданих до неї документів вбачається, що заявниця не погоджується з розрахунком заборгованості за аліментами та діями державного виконавця, через що звернулася із скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України, адже вважає, що порушено її права.

09.02.2023 року державним виконавцем за наявними матеріалами виконавчого провадження, за відсутності інформації щодо працевлаштування боржника та перерахованих сум аліментів здійснено розрахунок заборгованості, згідно з яким у боржника ОСОБА_2 станом на 31.01.2023 року заборгованість зі сплати аліментів склала 20 904,94 грн. Вказаний розрахунок заборгованості було надіслано стягувачу разом із супровідним листом за вих. № 8094 від 09.02.2023, у якому було зазначено, що направлений розрахунок не є остаточним та може бути перерахований з урахуванням нових даних, які містять інформацію про сплату боргу, місце роботи боржника або розмір заробітної плати у період, за який проведений розрахунок, що може бути надано сторонами виконавчого провадження.

24.01.2023 року боржником державному виконавцю було надано копію трудової книжки в якій зазначено, що боржник з 27.06.2018 року був прийнятий на посаду електрогазозварника до ТОВ «Саркінен» та на даний час перебуває на зазначеній посаді.

Згідно з відповіддю Державної податкової служби України від 09.02.2023 боржник офіційно перебуває в трудових відносинах з ТОВ «САРКІНЕН».

24.01.2023 державним виконавцем було направлено вимогу до ТОВ «САРКІНЕН» про падання інформації щодо трудових відносин з боржником та нарахування заробітної плати з січня 2022 року по теперішній час.

Згідно з довідкою від 26.01.2023 за № 1 від ТОВ «САРКІНЕН» ОСОБА_2 працює з 27.06.2018 року та займає посаду електрогазозварника. З 24.03.2022 року наказом N° 51-ОД від 24.03.2022 р. ТОВ «САРКІНЕН», що надійшла до відділу 16.02.2022 року за вх. № 2880129.28-34, дію трудового договору тимчасово призупинено на період дії воєнного стану.

21.02.2023 року до ДВС надійшла заява від представника боржника про долучення доказів сплати аліментів разом з додатками. За наданими представником боржника копіями квитанцій та довідки з ТОВ «САРКІНЕН» від 30.01.2023 року, державним виконавцем 23.02.2023 року здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість зі сплати аліментів станом на 23.02.2023 року складає 3 770,73 грн.

Згідно з витягом з трудової книжки боржника, що була отримана державним виконавцем від ТОВ «Саркінен» та відповіді на електронний запит державного виконавця до Державної податкової служби України боржник з 27.06.2018 року працевлаштований в ТОВ «САРКІНЕН» на посаді електрогазозварника, трудовий договір між боржником та ТОВ «САРКІНЕН» не розірваний.

Згідно звіту, що надійшов до ДВС 16.02.2022 року за вх. № 2880129.28-34 від ТОВ «Саркінен», сукупний дохід боржника з 01.01. 2022 року по 31.12 2022 складає 79 246,06 грн.

Суд не може погодитись із доводами заявниці в частині визначення розміру боргу по аліментам, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України з огляду на таке.

Судом було встановлено, що згідно з довідкою від 26.01.23 року, виданою роботодавцем ТОВ «Саркінен», з ОСОБА_2 з 24.03.22 року призупинено дію трудового договору на підставі відповідного наказу підприємства через воєнний стан.

Крім того, відповідно до наказу ТОВ N° 51-ОД від 24.03.2022 р. ТОВ «САРКІНЕН», дію трудового договору з боржником тимчасово призупинено на період дії воєнного стану.

Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Відтак, в силу приписів вказаного вище закону трудові відносини між ОСОБА_2 та роботодавцем не припинялось, він не звільнений, продовжує бути офіційно працевлаштованим, однак, зарплата йому не нараховується.

Суд приходить до висновків, що оскаржуваний розрахунок заборгованості проведений відповідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог ст. 195 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Отже, оскільки боржник, як станом на дату складання спірного розрахунку заборгованості по аліментах, так і станом на дату розгляду цієї скарги, є працевлаштованим, то у державного виконавця були відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 195 СК України, а отже, дії останнього були правомірними.

Як наслідок, державним виконавцем аліменти на утримання малолітніх дітей були правомірно вирахувані, виходячи з 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в цій частині.

Суд відхиляє доводи заявниці і в частині не визнання ОСОБА_1 коштів у сумі 12 200,00 грн., як аліментів на утримання дітей, з урахуванням такого.

У своїй скарзі заявниці підтвердила, що за спірний період отримала від боржника на свій картковий рахунок кошти на загальну суму 31 200,00 грн.

Суд погоджується з доводами боржника, що спірна сума 12 200,00 грн. була перерахована останнім заявниці саме як сплата аліментів на утримання дітей, оскільки наявності інших грошових зобов`язань, аніж щодо сплати аліментів, між сторонами матеріали справи не містять.

Крім того, суд, дослідивши роздруківку з переписки між сторонами, приходить до висновку, що заявниця визнає отримані 08.09.22 р. банківським переводом від боржника кошти у розмірі 500,00 грн. як оплату аліментів без призначення платежу.

Суд погоджується з доводами боржника та державного виконавця, що під час переведення безготівкових операцій у деяких мобільних додатках не передбачається можливим вказувати призначення платежу. Також призначення платежу може не відображатися у квитанціях або інших операціях, наприклад - поштового переказу коштів.

Дослідивши матеріали справи, суд перевірив, що власником карткових рахунків, куди надсилались боржником кошти, була саме заявниця.

Натомість заявниця вказані вище доводи боржника і державного виконавця не спростувала, належних та допустимих доказів зворотного не надала, отже, і у цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи встановлені вище обставини, на основі повно та всебічно досліджених доказів, суд прийшов до висновку, що вищевказана скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст.258-260, 447, 448, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тоцької Інни Олександрівни, боржник: ОСОБА_2 .

Визначена дата складання повного тексту ухвали 23.06.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін