Справа № 466/1927/23
Провадження № 2/444/510/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Гнідець В.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення упущеної вигоди та зобов`язання не чинити перешкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення упущеної вигоди та зобов`язання не чинити перешкоди.

11 квітня 2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач у позовній заяві мотивувала свої вимоги наступним. ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності (кожному по 1/2 частці) з ОСОБА_2 її братом - належить квартира АДРЕСА_4 . Позивачка постійно проживає і прописана в м. Київ. Брат позивачки ОСОБА_2 крім успадкованої має у власності квартиру за адресою АДРЕСА_3 . Постійно проживає він за адресою АДРЕСА_2 разом з відповідачкою ОСОБА_3 - його дружиною. За останні півтора роки переважна більшість комунальних платежів та витрат на утримання квартири сплачені позивачкою. Вона платила частково сама, частково пересилала брату на банківську картку. 21 грудня 2022 вона з сином ОСОБА_6 змушена була виїхати до Львова. По приїзду у своїй квартирі вона зустріла невідому жінку. Нею виявилася ОСОБА_7 . Вона надала позивачці договір майнового найму від 12 жовтня 2022 року №37, укладений з ОСОБА_3 , та інші супутні документи і пояснила, що орендує у ОСОБА_3 квартиру з 12 жовтня 2022 року і сплачує за оренду щомісяця 5500грн. Дві кімнати квартири (позначені на техпаспорті №8 і №6) були зачинені на замок, тому потрапити туди позивачка не змогла. Вона намагалася додзвонитися брату, але теж не змогла. Всією іншою частиною квартири користувалася орендар. Оскільки додзвонитися до брата позивачці не вдалося, вона змушена була зняти замки і вимушено жити з незнайомою жінкою в своїй квартирі. 25 грудня позивачка з сином змушена була поїхати, тому що проживання з чужою людиною в одній квартирі створювало їй перешкоди у користуванні житлом, порушувало звичайний уклад життя, повністю порушило особистий простір, зону комфорту і створило неможливі для нормального життя умови. Через хвилювання, викликане дискомфортом, пов`язаним із перебуванням у власному житлі чужої людини, яка туди потрапила всупереч волі позивачки і без її дозволу, у позивачки порушився нормальний сон. Таким чином, відповідачі без її згоди здали в оренду, чим не лише обмежили її у користуванні а й порушили право розпорядження належним їй майном; зачинили кімнати і не дали їй ключі, чим обмежили доступ до майна. В подальшому позивач спілкувалася по телефону з орендаркою житла і вона пояснила, що з`їхала з квартири в грудні 2022р. Укладання відповідачкою ОСОБА_3 договору оренди квартири, яка їй не належить і подання оголошення про здачу знову ж квартири, яка їй не належить на переконання позивача є відвертим і цілеспрямованим шахрайством. Просила стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_5 завдану шкоду у вигляді упущеної вигоди в сумі 10500 грн.; зобов`язати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в подальшому не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_4 .

В подальшому представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути на користь ОСОБА_5 завдану шкоду у вигляді упущеної вигоди з ОСОБА_2 в сумі 11000,00 грн. і ОСОБА_3 в сумі 10500 грн.; зобов`язати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в подальшому не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що він має право власності на квартири, позивач займає дві кімнати в квартирі і має до них ключі, вони дійсно поселили в одну кімнату наймача, квартира не поділена в натурі, він здавав кімнату в оренду, оскільки потребував коштів на лікування. Зазначив, що він не має жодних зобов`язань перед позивачкою, вона дану квартиру ніколи в найм не здавала.

Представник позивача у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, позов підтримав, просив задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що від першої орендарки він отримав 5000,00 грн., а від другої нічого. Квартирою він не користувався. Він чув, що ОСОБА_5 приїжджала, але він її не бачив. Щоби семирічна дитина орендарки не заходила в дві кімнати, він поставив на дверях символічні замки. Коли ОСОБА_5 приїхала з сином, племінник зняв ці замки за 4 хвилини. Він пропонував племіннику, щоб той приїхав і взяв ключик, проте його сестра вирішила вчинити сварку. Заперечив свої підписи на додатку № 2 до договору № 5 від 21.02.2023 року.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві не позов.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є співвласником з братом квартири в місті Дубляни. Під час війни брат чи ОСОБА_8 хочуть таємно від неї здавати квартиру в оренду. Коли вона приїхала в грудні минулого року, там жила жінка з Одеси, яка сказала, що орендує квартиру на пів року з 12.10.2022 року. Їй було шкода цієї жінки. Ця жінка знала, що в квартиру можуть приїхати інші люди, але десь 1 раз на пів року. Вона попросила цю жінку сказати їй, коли та звільнить квартиру. Та виїхала в січні цього року. В квітні цього року, коли вони приїхали, в квартирі були дві жінки, які сказали, що відразу переїжджають, оскільки не хочуть жити в спірній квартирі. Вона взяла з них розписку, що вони заплатили гроші ОСОБА_9 . В шухляді батькового столу вона залишила 6300,00 грн. Коли вона приїхала вчора грошей на місці не було. Зі слів сусідів, там жили якісь інші люди, тобто квартиру продовжували здавати в оренду. На дверях висіли замки, але в замках були ключі. Всього вона приїжджала чотири рази.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він син позивачки і постійно їздить з нею в цю квартиру. Вони приїжджали по власних справах, але коли бачили, що в квартирі проживають інші люди не могли там проживати. Вони приїжджали в грудні минулого року та в квітні цього року. Вони намагалися з`ясувати, хто ці люди. Ці люди розповідали, що винайняли квартиру у ОСОБА_8 та надавали підтверджуючі документи. Перший раз це була жінка з дитиною з Одеси. Люди розказували, що на дитину надходять скарги, що квартира постійно відчинена. З цією орендаркою вони жили разом в квартирі. Другий раз, коли вони приїхали, були інші орендарі з ОСОБА_10 , які відразу виїхали. Ще коли він був в Києві Носов в телефонній розмові сказав йому, що дві кімнати зачинено на замки, ключі від яких він надасть, коли вони приїдуть в ОСОБА_11 . В цих кімнатах вони в подальшому жили. Але ОСОБА_9 не дав ключів, тому він вийняв гвіздки і таким чином зайшов в ці кімнати. Орендарі були поінформовані, що можуть приїхати інші співвласники. Вони хотіли жити в Дублянах довше, але прожили менше тижня через наявність жінки з дитиною. Орендарі їм казали, що платять орендну плату. Комунальні платежі за цю квартиру сплачує його мама. Він це знає, бо завжди ходить з нею в ощадкасу.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи докази.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2018 року вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_12 є до частки ОСОБА_2 та до частки ОСОБА_5 . Спадщина, на яку у вказаних частках видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_4 .

З копії Акту прийому-передачі майна до договору майнового найму № 37 від 12.10.2022 року, копії Акту надання послуг під час отримання об`єкту нерухомості в оренду від 12.10.2022 року, копії договору майнового найму № 37 від 12.10.2022 року, копії договору завдатку від 12.10.2022 року, роздруківки про деталі банківської операції від 14.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_7 орендувала у ОСОБА_3 за плату квартиру АДРЕСА_4 для проживання, за що сплатила 3500,00 грн. завдатку, узгоджена ціна найму 5500,00 грн.

З копії повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 20.02.2023 року вбачається, що позивачка зверталася до органів поліції з приводу вчинення щодо неї ОСОБА_3 шахрайства.

З копії договору оренди № 5 від 27.02.2023 року та додатку № 2 до нього вбачається, що ОСОБА_13 орендувала у ОСОБА_3 за плату квартиру АДРЕСА_4 для проживання, узгоджена ціна найму 5500,00 грн. за місяць.

З копії ордеру на надання правничої допомоги та договору про надання правової допомоги від 15.02.2023 року вбачається, що позивачка та адвокат Козак О.В. уклали договір про надання позивачу правової допомоги.

З копії медичного висновку ЛКК від 17.01.2023 року № 22 вбачається медичний діагноз ОСОБА_2 .

У судовому засіданні також було оглянуто поверховий план, скрін-шоти переписки та оголошення про оренду житла, копії посадочних документів, розписку ОСОБА_13 від 20.04.2023 року, лист Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області від 17.03.2023 року, заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , копію листа Благодійної організації «Коре Україна» від 10.05.2023 року № 23-05/01.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши сторони, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної часткової власності по частки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2018 року.

Судом встановлено, що відповідачі без згоди позивача, як співвласника квартири, надали зазначену квартиру в оренду, що визнається сторонами, а також підтверджується копією Акту прийому-передачі майна до договору майнового найму № 37 від 12.10.2022 року, копією Акту надання послуг під час отримання об`єкту нерухомості в оренду від 12.10.2022 року, копією договору майнового найму № 37 від 12.10.2022 року, копією договору завдатку від 12.10.2022 року, копією договору оренди № 5 від 27.02.2023 року та додатку № 2 до нього. Таке надання спільного майна в оренду третім особам без згоди співвласника, в даному випадку позивача, суперечить вимогам ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, та відповідно протиправно створює перешкоди для позивача для здійснення ним свого права власності на квартиру.

За таких обставин потрібно задовольнити позовну вимогу про усунення перешкод у користуванні квартирою та зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні позивачкою квартирою АДРЕСА_4 .

Окрім цього, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток».

Позивач, з врахуванням збільшення позовних вимог, просив суд стягнути на користь ОСОБА_5 завдану шкоду у вигляді упущеної вигоди з ОСОБА_2 в сумі 11000,00 грн. і ОСОБА_3 в сумі 10500 грн., однак суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що вказані позивачем суми, як упущена вигода, дійсно були б ним отримані, що позивач міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

За таких обставин в задоволенні позовної вимоги про стягнення завданої шкоди у вигляді упущеної вигоди потрібно відмовити.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.

За таких обставин позов потрібно задовольнити частково.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, те, що позивачем при зверненні до суду було сплачено 1073,60 грн. судового збору, з відповідачів солідарно в користь держави потрібно стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 22, 317, 321, 358, 359 ЦК України, ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_4 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 16 червня 2023 року.

Головуючий Оприск З. Л.