Провадження №2/369/4492/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі судді Янченко А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 757/34889/22-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 757/34889/22-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

14.06.2023 року позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду зареєстровано заяву про забезпечення позову, в якій остання просила суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони відчужувати земельну ділянку, площею 2,11 га, кадастровий номер :03:005:5586, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, місцезнаходження якої: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське.

Заяву обґрунтував тим, що 01.12.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить:

1.Визнати недійсними:

договір позики від 28.05.2021 року, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

договір іпотеки від 28.05.2021 року, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), посвідчений 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. (зареєстровано в реєстрі за № 695);

договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 06.07.2021 року, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), посвідчений 06.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. (зареєстровано в реєстрі за № 973).

2. Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 2,11 га, кадастровий номер :03:005:5586, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, місцезнаходження якої: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське.

Заявниця вказує, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову пояснюється тим, що предметом позову є визнання договорів недійсними та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки відповідач ОСОБА_2 , будучи представником за довіреністю ОСОБА_1 , уклав договір позики, договір іпотеки та в подальшому договір про задоволення вимог іпотекодержателя від імені ОСОБА_1 без її відома та всупереч її інтересам за зловмисною домовленістю з ОСОБА_3 . У такий спосіб ОСОБА_1 було позбавлено права власності на її земельну ділянку, площею 2,11 га, кадастровий номер :03:005:5586, цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка знаходиться за адресою - Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське.

У разі задоволення позовної заяви ОСОБА_1 невжиття заходів забезпечення позову обумовить неможливість виконання судового рішення про визнання недійсними договорів, скасування державної реєстрації.

Крім того, як стало відомо позивачу, на інтернет-платформі ОЛХ розміщено оголошення про продаж земельної ділянки площею 2,11 га, кадастровий номер :03:005:5586, місцезнаходження якої: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське (інформація з платформи «ОЛХ» на підтвердження додається). Звідси слідує, що відповідач намагається продати земельну ділянку, що є предметом судового розгляду Києво-Святошинського районного суду міста Києва в межах справи № 757/34889/22-ц.

Отже, вдповідач вже вживає заходів щодо реалізації спірної земельної ділянки. Продаж такої земельної ділянки зведе нанівець ефективність судового рішення, потенційно ухваленого на користь позивача.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що вказану заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 року у справі № 361/6799/14-ц, провадження № 61-16714св21 було встановлено, що позивачем заявлено вимоги про скасування державного акту про право власності на землю та визнання недійсним договору купівлі-продажу. Рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку слід відмовити, оскільки вказаний захід забезпечення позову не є співмірним позовним вимогам.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 757/34889/22-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя А.В. Янченко