справа № 631/992/23
провадження № 2/631/471/23
У Х В А Л А

п р о п о в е р н е н н я п о з о в н о ї з а я в и

08 грудня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Мащенко С. В., розглянувши у приміщенні суду матеріали позову ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Скрябін Олексій Миколайович, до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу»,-

в с т а н о в и в:

28.07.2023 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Скрябін О. М., до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторона позивача просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 09.07.2019 року Холодногірським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 330.

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 4024/23-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/992/23 (провадження № 2/631/471/23) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

На виконання вимог частини 8 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , відповідь на який отримав за № 165309 від 31.07.2023 року про відсутність даних особи ОСОБА_2 у цьому реєстрі.

Зважаючи на це та у відповідності до приписів частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд у визначений цим кодексом строк за вихідним № 2/631/471/23/4664/2023 звернувся до відповідних органів реєстрації місця перебування та місця проживання особи стосовно надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , відповідь на які отримав 08.08.2023 року за вхідним № ЕП-1503/23-вх.

Натомість при вирішенні в межах строку, визначеного частиною 1 статті 185 та згідно із частиною 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, питання щодо відкриття провадження у справі, проаналізувавши фактичні обставини позову, їх правову кваліфікацію, характер спірних правовідносин та предмет захисту, судом встановлено, що позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 - 177 цивільного процесуального кодифікованого закону України, що обумовлюють обов`язкові для дотримання позивачем вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також документів, які до неї додаються.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 09.09.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Скрябін О. М., до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу» залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання приписів частини 6 статті 272 Цивільного процесуального кодексу України копію зазначеної ухвали надіслано позивачу для виконання (вихідний № 631/992/23/4960/2023).

Однак надіслана на ім`я позивача зазначена кореспонденція повернута до суду за закінченням терміну зберігання відповідно до відмітки, зробленої відповідальним за це працівником пошти, у зв`язку із чим ухвалу суду про залишення позову без розгляду направлено адресатові повторно за вихідним № 631/992/23/6348/2023.

Натомість 16.11.2023 року за вхідним № 6325/23-вх представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скрябін О. М., що діє за ордером (серії АР № 1132231), виданим 18.07.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги № 1132231, укладеного 18.07.2023 року між ним та ОСОБА_1 , звернувся до суду із клопотанням, зареєстрованим за вхідним 6326/23-вх, в якому просив справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Скрябін О. М., до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу». Зазначене клопотання передано головуючому судді Мащенко С. В. 20.11.2023 року у зв`язку із перебуванням в період з 15.11.2023 року по 20.11.2023 року включно в нарадчій кімнаті по справі з єдиним унікальним № 615/743/23 (провадження № 1-кп/631/117/23) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2022 року під № 0000117, щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 246 Кримінального кодексу України.

Частини 5 і 6 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України мовлять про те, що суд повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Також пунктом 3 частини 4 вказаної статті обумовлено, що заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про відкликання позовної заяви.

Про необхідність повернення позовної зави шляхом постановлення відповідної ухвали мовить й припис частини 2 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України, де чітко визначено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відтак, вирішуючи питання про повернення позовної заяви і доданих до неї документів внаслідок не усунення її недоліків у строк, встановлений судом та відкликання позовної заяви представником позивача до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, слід перш за все, виходить з того, що статтею 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зміст цього права полягає у тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Отже, звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Частиною 3 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Також, відповідно до змісту частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Здебільшого, частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказане повністю кореспондує зі змістом вже згаданої вище статті 55 Конституції України, яку відповідно до рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) слід розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку, і суд не може відмовити у правосудді, а також у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства.

Одночасно із цим правилами прецедентної практики Європейського суду з прав людини передбачено, що кожна держава - учасниця Конвенції, реалізуючи пункт 1 її статті 6 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, незважаючи на те, що звернення особи до суду є її абсолютним правом, однак воно повинно ґрунтуватись на приписах матеріального та процесуального законів.

Отже, як чітко обумовлює пункт 1 частини 1 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду є різновидом судового рішення.

З огляду на таке, відповідно до змісту пункту 4 частини 6 статті 272 вказаного кодифікованого процесуального акту України днем її вручення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

При цьому положення частини 1 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язують учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

З матеріалів справи із єдиним унікальним № 631/992/23 (провадження № 2/631/471/23) за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Скрябін О. М., до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу» вбачається, що надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, вказану у позовній заяві, ухвала суду, постановлена 09.09.2023 року, про залишення позову без руху у процесуальний спосіб не отримана, так як повернення до суду поштової кореспонденції з відміткою відповідального працівника пошти «за закінченням терміну зберігання» не вважається належним врученням.

Натомість надходження у цей період часу зави представника позивача за ордером щодо залишення позовної заяви ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Скрябін О. М., до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу» за своєю правовою природою та юридичним навантаженням можливо вважати заявою про її відкликання.

Проте, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вказане беззаперечно кореспондує із приписами діючого цивільного процесуального законодавства України, зокрема, тим, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Тому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів рівною мірою стосується й права такої особи на залишення відповідної заяви без розгляду та відкликання позову до відкриття провадження у справі.

Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання. При цьому ними в розумінні приписів частини 1 статті 42 та частини 1 статті 48 цього кодексу є сторони (позивач і відповідач) й треті особи.

Частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Одночасно з цим, відповідно до змісту частини 1 та 2 статті 64 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону, представник, якій має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Відтак, з матеріалів цієї справи вбачається, що до Нововодолазького районного суду Харківської області із позовною заявою «Про розірвання шлюбу» звернулася фізична особа ОСОБА_1 , від імені та інтересах якого діє адвокат Скрябін О. М.

Згідно із заявою, зареєстрованою за вхідним № 6325/23-вх від 16.11.2023 року, щодо залишення вказаної позовної заяви без розгляду убачається, що вона підписана та подана представником позивача адвокатом Скрябіним О. М., який діє за ордером (серії АР № 1132231), виданим 18.07.2023 року, та ніяких застережень щодо обмеження повноважень представника позивача на вчинення певної процесуальної дії, а саме: щодо подання від імені та в інтересах позивача заяв по суті справи,- не містить, а тому її слід прийняти до вирішення по суті.

Відтак, беручи до уваги вище викладене, проаналізувавши всі наявні письмові докази з питань своєчасності та належності отримання ОСОБА_1 копії ухвали суду про залишення позову без руху, оцінюючи тривалість пробігу поштової кореспонденції та ураховуючи, що на дату прийняття цього судового рішення недоліки позову не усунуті, однак надійшла заява представника позивача за ордером щодо залишення позову ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Скрябін О. М., до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу» без розгляду, яка за своєї правовою природою та юридичним навантаженням вважається заявою про відкликання позову до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, суд доходить обґрунтованого висновку про те, що за таких обставин позов ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Скрябін О. М., до ОСОБА_2 , зареєстрований під єдиним унікальним № 631/992/23 (провадження № 2/631/471/23) слід повернути позивачу.

Постановляючи ухвалу слід зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 55, 125 і 129 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 17, 36, підпунктом «а» пункту 1 частини 1 статті 106 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); статтями 2 - 4, 17, 18, 175 - 177, 185, 187, пунктом 1 частини 1 і частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 і 6 статті 272, частиною 2 статті 352 і статтями 353 354 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Скрябін Олексій Миколайович, до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу», зареєстровану під єдиним унікальним № 631/992/23 (провадження № 2/631/471/22), повернути позивачу у справі разом із доданими до неї документами, залишивши в суді копію позову.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що повернення її позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для цього.

Копію ухвали та позовну заяву з доданими до неї документами надіслати позивачу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко