ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1471/22 Номер провадження 22-ц/814/728/23Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на рішення Київського районного суду міста Полтави від 29 червня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, -

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ТОВ «Полтаваенергозбут» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування електроенергією згідно договору про постачання електричної енергії.

В позовній заяві посилався на те, що ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області.

16 травня 2019 року ОСОБА_1 приєдналась до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 та присвоєним ЕІС кодом НОМЕР_5 шляхом підписання та подання до ТОВ «Полтаваенергозбут» заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції №8-УП, а також шляхом споживання електричної енергії по об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі даних, переданих оператором системи розподілу АТ «Полтаваобленерго», за період з 16 травня 2019 року по 01 квітня 2022 року відповідачем спожито 13264 кВт електроенергії на суму 21420,66 грн., з яких оплачено 1943,02 грн. Неоплачена заборгованість становить 19477,64 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 19477,64 грн. та стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.

Відповідач відзиву на позов не подала. Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечив.

Ухвалою суду від 09 червня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача та до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (а.с. 113).

Представник третьої особи Момот Є.Л. позов підтримав. Вважає, що він підлягає до задоволення.

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 29 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на рахунок зі спеціальним режимом використання р/р№ НОМЕР_2 ,відкритий у філії ПОУАТ «Ощадбанк» МФО 331467, заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01квітня 2019 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 700 грн. 46 коп. (сімсот гривень сорок шість копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на поточний рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Банк Кредит Дніпро» МФО 305749, , на відшкодування понесених судових витрат 99,24 грн. (дев`яносто дев`ять гривень двадцять чотири копійки).

Рішення в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут».

Скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не надано належної оцінки Акту , відповідно до якого Відповідачем підтверджено факт споживання електричної енергії за вказаним об`єктом в обсягах 11497 кВт.год. та покази 19036 станом на 20.05.2019 на суму 19477,64 грн. Доказів на спростування вказаних обставин Відповідачем не надано, а отже ухвалюючи рішення судом було порушено принцип змагальності сторін та не надано належної оцінки доказам у їх сукупності , на які посилався позивач як на підставу своїх вимог.

Обсяги спожитої електричної енергії за об`єктом споживання що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлюється оператором системи , яким у даному випадку є АТ «Полтаваобленерго» , яке наділено виключним правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії , що спожита споживачем ,шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення показників засобів обліку електричної енергії .

Апелянт звертає увагу суду на те, що третьою особою - АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» надані докази того, що 20.05.2019 року на об`єкті Відповідача, за адресою : АДРЕСА_1 була проведена планова заміна лічильника електричної енергії , що підтверджується Актом виконаних робіт з технічної перевірки , заміни , збереження пломб розрахункового засобу обліку від 20.05.2019 року , саме: лічильник СО-193 заводський номер 002795 з показами 19036 було змінено на лічильник типу СОЭ-1.02/2Т заводський номер 08188238 з показами 08148.

Вказаний Акт був підписаний Відповідачем без зауважень , тобто покази лічильника 19036 беззаперечно були визнані Відповідачем.

Скаржник вказує, що відповідач після підписання ним Акту від 20.05.2019 року до 20 числа червня 2019 року , в тому числі повинен був самостійно розраховувати вартість спожитої ним електричної енергії 11497 кВт.год. на покази 19036 , що встановлені ОСР та сплатити її , не чекаючи направлених рахунків електропостачальником.

Судом першої інстанції вказане не враховано, в результаті чого , прийнято помилкове рішення про те, що Споживач повинен здійснювати оплату вартості електричної енергії , виключно на підставі виставлених електропостачальником рахунків.

Товариство з обмеженою відповідальністю просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави частково, та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того , що як вбачається з розрахунку заборгованості, у серпні 2019 року відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 750 грн.

Тобто на показник 19151 кВт, що перевищує показник лічильника, який на день його зняття становив 19036 кВт, позивачем була нарахована заборгованість, відповідачу направлений рахунок на оплату заборгованості, який відповідачем оплачений. Таким чином заборгованість на показники 19036 кВт, що була визначена позивачем, відповідачем оплачена.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19 березня 2019 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).

16 травня 2019 року споживачем ОСОБА_1 підписано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с. 14).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 № 312 затверджено форму заяви-приєднання.

Згідно п. 2 вказаної Постанови укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднанняза формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

З огляду на що , судом встановлено, що між сторонами - ТОВ «Полтаваенергозбут» та ОСОБА_1 виникли правовідносини з надання послуг постачання електричної енергії, за яким постачальник ТОВ «Полтаваенергозбут» продає електричну енергію споживачу ОСОБА_1 для забезпечення потреб електроустановок споживача, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З позову вбачається , що ТОВ «Полтаваенергозбут» обраховує заборгованість відповідачу за спожиту електроенергію за період з 16 травня 2019 року по 01 квітня 2022 року , яка складає 19 477,64 грн.

Обгрунтовуючи вказані вимоги суду надано Акт №б/н від 20 травня 2019 року, згідно якого 20 травня 2019 року відбулася заміна лічильника за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому знятий лічильник типу СО-193, заводський номер 002795, з показниками 19036. Встановлений лічильник типу СОЭ1.02/2Т, заводський номер 08188238, з показниками 08148.

З рахунку на оплату за спожиту електричну енергію за липень 2019 року вбачається, що позивачем було обраховано заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 01 серпня 2019 року на покази 19151 кВт - 747,54 грн. (а.с. 28). Тобто з врахуванням поточної заборгованості за липень 2019 року, нарахованої у розмірі 45,90 грн., заборгованість на покази 19151 кВт становить 701,64 грн.

Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості і з рахунків за спожиту електричну енергію, позивач нарахував відповідачу за один і той же період по 20 травня 2019 року заборгованість на показники лічильника, який було знято з показниками 19036 кВт (а.с. 12-13).

Крім того , з рахунку на оплату за спожиту електричну енергію за червень 2019 року вбачається, що позивачем було обраховано заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 01 липня 2019 року на покази 19259 кВт - 1241,76 грн. (а.с. 27).

Також, з рахунку на оплату за спожиту електричну енергію за жовтень 2019 року вбачається, що позивачем було обраховано заборгованість ОСОБА_1 до сплати станом на 01 листопада 2019 року на покази 19262 кВт 0,00 грн. (а.с. 31).

Але, як вбачається із розрахунку заборгованості , у серпні 2019 року відповідачем сплачено заборгованість у розмірі 750 грн. на показник 19151 кВт, що перевищує показник лічильника, який на день його зняття становив 19036 кВт, позивачем була нарахована заборгованість, відповідачу направлений рахунок на оплату заборгованості, який відповідачем оплачений.

Проте , незважаючи на те, що визначена позивачем заборгованість за показниками 19036 кВт була сплачена відповідачем , позивач двічі здійснив перерахунок заборгованості відповідача за липень.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції , щодо того, що неможливо вважати вірним подальший перерахунок заборгованості відповідача , що був здійснений після сплати ОСОБА_1 заборгованості на показник 19151 кВт . А відтак неможливо задовольнити вимогу позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 18 288,48 грн.

Згідно інформації, наданої АТ «Полтаваобленерго» з листом від 02 червня 2022 року №04-33/10070, 15 червня 2021 року за вказаною адресою встановлено новий лічильник з показниками 0/0 (а.с.109, 110-111).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, за період з 20 травня 2019 року по 15 червня 2021 року після встановлення лічильника номер 08188238 і до його зняття споживачем спожито 960 кВт (09108 кВт 08148 кВт).

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Із наданих доказів вбачається , що щомісячно споживачем використовувалось не більше 100 кВт, виходячи з вартості електричної енергії при споживанні до 100 кВт 0,90 грн., вартість спожитої відповідачем енергії склала 864 грн. (960 кВт х 0,9 грн. = 864,00 грн.).

За період з 15 червня 2021 року після встановлення нового лічильника по 01 квітня 2022 року позивачем використано електроенергію 690 кВт/117 кВт. Враховуючи, що щомісячне споживання не перевищувало 250 кВт, вартість спожитої відповідачем електроенергії становила 1077,84 грн. (690 кВт х 1,44 грн. = 993,60 грн.) + (117 кВт х 1,44 грн./2 = 84,24 грн.)

За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Встановивши, що відповідачем всього було сплачено 1943,02 грн., суд апеляційної інстанції вважає правильним розрахунок районного суду згідно якого загальна заборгованість відповідача складає 700,46 грн.

Адже , дослідивши , зокрема, Інформацію щодо контрольних оглядів , технічних перевірок засобів обліку електроенергії по о/р № за період з 01.05.2019 р. по 01.04.2022 р.,що наданий ТОВ «Полтаваенергозбут» можливо зробити висновок , що вартість спожитої відповідачем електроенергії за період з 16 травня 2019 року по 01 квітня 2022 року становить 701,64 грн. +864 грн. + 1077,84 грн. = 2643,48 грн. На підставі чого судом здійснено розрахунок , що підтверджений належними доказами , та свідчить про наявну несплачену заборгованість відповідача яка становить 700,46 грн. (2643,48 грн. 1943,02 грн. = 700,46 грн.)

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 29 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М.Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А.Лобов