ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3106/23 Справа № 205/3239/22 Суддя у 1-й інстанції - Костромітіна О. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року

по справі Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2022 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову АТ КБ "ПриватБанк" зазначало, що ОСОБА_3 (позичальник) звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 19.04.2006 року та отримала кредит, розмір якого в подальшому було збільшено до 11000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором. Позичальник за кредитним договором свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим нарахована заборгованість за договором в сумі 10 993,58 гривень, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 10 993,58 гривень. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 , померла. Спадкоємцями, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняли її є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Спадкоємцям направлено лист-претензію з вимогами по поверненню боргу, однак відповідачі ніяких дій не вчинили. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість в сумі 10 993,58 грн., а також судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року у задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця -відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов; стягнути судові витрати.

Відзиви на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.04.2006 року між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 укладений кредитний договір №б/н відповідно до тарифів та умов якого їй наданий кредит в сумі 1500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 44).

При оформленні кредитної картки позичальник була ознайомлена і погодилась з Умовами і правилами надання банківських послуг, що підтверджується її підписом на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «Приватбанк» (а.с. 44 зворот).

Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику ОСОБА_3 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі, передбаченому умовами договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.94 зворот).

Станом на дату смерті, заборгованість позивальника за кредитним договором становить 10 993,58 гривень, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 10 993,58 гривень, що підтверджено розрахунком позивача та випискою по рахунку (а.с. 6-25, 26-42).

06.11.2021 року банк в порядку ст.1281 ЦК України звернувся до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з претензією, в якій просив включити вимоги банку за кредитом в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність у нього заборгованості перед банком на суму 10993,58 гривень, повідомити банк про коло осіб, що звернулись із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї, чи видавались свідоцтва про право на спадщину і кому (а.с.66).

12.11.2021 року банку направлено відповідь, в якій повідомлено, що вказана претензія зареєстрована та долучена до матеріалів спадкової справи №157/2021. Інформації щодо спадкоємців дана відповідь взагалі не містить (а.с.67).

30.11.2021 року банк звернувся з листом-претензією до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як до спадкоємців ОСОБА_3 , з вимогою про сплату заборгованості по кредитному договору в сумі 10993,58 гривень ( а.с.68-70).

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Оскільки ОСОБА_3 померла, то відповідати перед АТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлої, прийняв після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину, оскільки саме в межах вартості одержаного у спадщину вони відповідають за борги спадкодавця.

Позивач зазначає, що спадкоємцем померлої ОСОБА_3 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини, оскільки згідно копії паспорту позичальника та відповідачів зазначена спільна адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Однак, судом апеляційної інстанції враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлої спадщину.

Крім того, із матеріалів спадкової справи №157/2021 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , вбачається, що вказана спадкова справа відкрита на підставі заяви ОСОБА_2 , а також зазначено, що у спадкодавця є інший спадкоємець за законом - син померлої ОСОБА_4 .

На момент розгляду справи свідоцтво про прийняття спадщини жодному зі спадкоємців не видавалося. Крім того, в матеріалах спадкової справи відсутня інформація щодо наявності будь-якого майна, яке б могло бути успадковане після смерті ОСОБА_3 .

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування, як і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проживали постійно разом зі спадкодавцем, зокрема на час відкриття спадщини матеріали справи не містять.

У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) міститься висновок, зокрема про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є беззаперечним доказом постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті останнього та не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

ВС у постанові від 29 липня 2021 року у справі № 158/1838/19 (провадження № 61-6753св20) підкреслив, що частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Встановлення обсягу спадкового майна та його вартість, межі відповідальності спадкоємців за боргом спадкодавця покладається на суд у разі доведеності та обґрунтованості вимог кредитора. Однак, позивачем не доведено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 набули статусу спадкоємців.

Обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).

Оскільки суд першої інстанції прийняв правильне процесуальне рішення про відмову в позові, але з помилкових мотивів (пред`явлення вимог до спадкоємців з порушенням строків), а не з огляду на відсутність належних доказів того, що відповідачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , що вони прийняли після неї спадщину та наявність/вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину, тобто неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України наявні підстави для зміни рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року у мотивувальній частині згідно з наведеними вище висновками апеляційного суду.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2022 року змінити в частині правового обґрунтування підстав відмови в позові.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова