Справа № 152/1752/23
УХВАЛА

іменем України

18 грудня 2023 року м. Шаргород

Справа №152/1752/23

Провадження №2/152/509/23

Суддя Шаргородського

районного суду

Вінницької області Славінська Н.Л.,

розглянувши в залі суду в порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зустрічну позовну адвоката Дмитришиної Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком,

встановив:

Адвокат Залокоцька В.Д. 27.11.2023 року звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 30.10.2020 року виконкомом Михайлівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за актовим записом №6.

Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 28.11.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 18.12.2023 року без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог; встановлено строк сторонам для подання інших заяв по суті відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив; повідомлено відповідача про право у порядку, передбаченому ст.193 ЦПК України, подати зустрічний позов; роз`яснено сторонам у справі строк для подання клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.28-29).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Дмитришина Т.І. 11.12.2023 року подала в системі «Електронний суд» до Шаргородського районного суду зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини з батьком, в якій просить прийняти вказаний зустрічний позов до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу; розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження; визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком (а.с.40-51).

В обґрунтування доцільності розгляду зустрічного позову з позовом про розірвання шлюбу представник відповідача зазначає, що при розірванні шлюбу необхідно визначати місце проживання дитини. Якщо домовленість між батьками про місце проживання дитини відсутня, то воно визначається за рішенням суду. У випадку недосягнення згоди щодо місця проживання дитини одночасно із зверненням до суду з позовом про розірвання шлюбу, потрібно подати позов про визначення місця проживання дитини.

Представник відповідача стверджує, що сторони не домовилися про місце проживання дитини після розірвання шлюбу, у зв`язку із чим вважає, що суд зобов`язаний прийняти до розгляду цей зустрічний позов.

Представник позивача адвокат Залокоцька В.Д. 18.12.2023 року в системі «Електронний суд» подала заперечення щодо спільного розгляду зустрічного позову (а.с.86-88).

У запереченні адвокат Залокоцька В.Д. зсилається на те, що відповідачем не обґрунтовано того, яким чином позовна заява про розірвання шлюбу може виключити повністю або частково задоволення позовної заяви про визначення місця проживання дитини та навпаки, що суперечить вимогам ст.193 ЦПК України щодо порядку прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним, а також численним висновкам Верховного Суду про взаємопов`язаність первісного та зустрічного позову, які викладені у постановах від 13.03.2019 року у справі №916/3245/17, від 20.03.2019 року у справі №910/2987/18, від 27.01.2021 року у справі №908/1688/20.

У зв`язку із наведеним, представник позивача просить повернути зустрічний позов відповідачеві, відповідно до вимог ч.2 ст.193 ЦПК України.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України).

Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 28.11.2023 року.

Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши зустрічний позов ОСОБА_2 , проаналізувавши заперечення представника позивача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках… Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст.43 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право, в тому числі, подавати заяви та клопотання.

Пунктом 3 ч.2 ст.49 ЦПК України встановлено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (ч.2 ст.193 ЦПК України).

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (ч.3 ст.193 ЦПК України).

Так, при відкритті провадження у справі в ухвалі від 28.11.2023 року судом роз`яснено ОСОБА_2 право, у відповідності до ч.1 ст.193 ЦПК України, у строк для подання відзиву пред`явити зустрічний позов (а.с.28-29).

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (ч.3 ст.194 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі №522/9011/19 (провадження №61-6642св21) зазначено, що «згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним. При цьому вищевказаною нормою процесуального закону визначено дві альтернативні ознаки зустрічного позову: або взаємопов`язаність первісного та зустрічного позовів, що зумовлює їх спільний розгляд, зокрема, коли обидва позови виникають з одних правовідносин; або їх взаємовиключність, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічний позов, який прийнятий судом для спільного провадження з первісним позовом, повинен знайти вирішення у виді загального рішення, яке має містити відповідь на обидві заявлені вимоги (як позивача, так і відповідача). Задоволення зустрічного позову спричиняє відмову в задоволенні первісного позову, однак не виключає можливості як задоволення обох вимог, так і однієї повністю, а іншої частково...».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2023 року в справі №459/1490/21 (провадження №61-12807 св 22) вказано, що: «відповідно до частин першої, другої та третьої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним. Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

За своєю сутністю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №200/22329/14-ц (провадження №14-483 цс 19).

Ураховуючи викладене, взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному та правильному вирішенню спору, взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково».

У справі, що розглядається: позивач за первісним позовом просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а позивач за зустрічним позовом просить про визначення місця проживання малолітньої дитини з ним, що не виключає можливості задоволення позовних вимог за первісним позовом.

При цьому, судом встановлено, що позови містять різний зміст вимог, обставин, які підлягають доказуванню, а задоволення первісного позову не може ні повністю, ні частково виключити задоволення зустрічного позову.

Крім того, спільний розгляд позовної заяви про розірвання шлюбу та зустрічної позовної заяви про визначення місця проживання дитини може ускладнити вирішення справи, що порушить конституційне право позивача на розірвання шлюбу, оскільки перебування в шлюбі ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

До того ж, ускладнення вирішення справи при прийнятті зустрічного позову може бути викликане необхідністю залучення до участі справі органів, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та подавати висновки з приводу вирішення спору про місце проживання дитини, зокрема, відповідного органу опіки та піклування, що займе тривалий час та унеможливить вирішення позивачем питання про розірвання шлюбу з відповідачем.

Також, зі змісту основного позову не вбачається наявності спору між сторонами про визначення місця проживання дитини.

До того ж, суд зауважує, що із зустрічного позову не вбачається зазначення доказів, які б підтверджували наявність спору між сторонами про визначення місця проживання їх малолітньої дитини з батьком.

За таких обставин, суд вважає, що зустрічний позов підлягає поверненню ОСОБА_2 .

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_2 , що він не позбавлений права та можливості звернутися до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_1 у позовному провадженні з цим позовом у порядку, встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13, 43, 49, 193, 194, 258, 260 ЦПК України,

ухвалив:

Зустрічний позов ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Дмитришина Тетяна Іванівна, до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком повернути ОСОБА_2 .

Копію зустрічної позовної заяви з додатками долучити до матеріалів цивільної справи.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що він має право звернутися до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком у позовному провадженні у загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що він має право подати до Шаргородського районного суду клопотання про повернення суми сплаченого ним судового збору у зв`язку із поверненням йому зустрічного позову.

Копію ухвали надіслати сторонам у справі, їх представникам, в тому числі на відомі офіційні електронні адреси.

Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: