Справа № 450/2745/21 Провадження № 2/450/489/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про предмет спору: стягнення з відповідача на користь позивача помилково перерахованих коштів в розмірі 20 000, 00 грн.,

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): 21.02.2020 року позивачем через касу банківського відділення в м. Києві АТ «ПриватБанк» помилково перераховано на банківську картку ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 20 000, 00 грн. Вказану суму коштів позивач повинна була перерахувати на банківську картку чоловіка ОСОБА_4 № НОМЕР_2 , однак знаходячись у черзі до каси банківської установи, помилково відкрила повідомлення в телефоні з банківськими реквізитами не чоловіка, а відповідача, та перерахувала вказану суму коштів на рахунок відповідача. Через декілька днів, коли позивач з`ясувала, що грошові кошти не надійшли на картку її чоловіка, вона зателефонувала відповідачеві та повідомила, що на його рахунок помилково перераховані 20 000, 00 грн. Відповідач вказане підтвердив, та зобов`язався повернути вказані кошти. Позивач на адресу відповідача скерувала вимогу про повернення 20 000, 00 грн., як помилково одержаних ним в порядку передбаченому ст. 1212 ЦК України. Однак вимоги вказаного листа відповідачем не виконані. На підставі наведеного просить заявлені позовні вимоги задоволити.

Позиція відповідача: у судове засідання на виклик суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

22.09.2021 року ухвала про відкриття провадження у справі; 09.09.2020 року заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 20.10.2021 року заява позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 09.11.2021 року заява третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» про проведення судового засідання в режимі відео конференції; 07.12.2021 рокузаява позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 18.01.2022 року заява про проведення судового засідання в режимі відео конференції; 18.01.2022 заява про проведення судового засідання в режимі відео конференції; 28.01.2022 року заява позивача про закінчення підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду; 28.01.2022 року заява третьої особи про закінчення підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду; 03.02.2022 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до розгляду; 16.02.2022 року заява позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції;15.03.2022 року заява позивача про розгляд справи у відсутності; 11.04.2022 року заява позивача про розгляд справи у відсутності; 05.08.2022 року заява позивача про розгляд справи у відсутності; 29.08.2022 року заява позивача про розгляд справи у відсутності; 25.10.2022 року заява позивача про розгляд справи у відсутності; 24.11.2022 року заява позивача про розгляд справи у відсутності; 24.11.2022 року заява третьої особи про розгляд справи у відсутності; 13.01.2023 року заява позивача про розгляд справи у відсутності; 13.01.2023 року заява позивача про розгляд справи у відсутності.

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

21.02.2020 року ОСОБА_1 (позивач) через касу банківського відділення в м. Києві Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» здійснила грошовий переказ коштів в розмірі 20 000, 00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ ПРИВАТБАНК, що підтверджується довідкою від 29.04.2020 року №89MKQUJIAR7ULARG виданою АТ КБ ПРИВАТБАНК. Отримувач ОСОБА_2 .

Позивачка, встановила, що ввела невірний номер банківської картки та помилково здійснила зарахування коштів на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 .

В свою чергу, як зазначає позивач, між нею та відповідачем відсутні будь-які договірні правовідносини, тоді як відповідні кошти у сумі 20 000,00 грн. були перераховані помилково, без жодної правової підстави.

Матеріалами справи підтверджується, що 29.07.2020 року позивач зверталася до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, яка була отримана відповідачем, однак невиконана.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернення коштів, однак відповідач кошти не повертає та не телефонні дзвінки не відповідає.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За приписами частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, застосування статті 1212 Цивільного кодексу України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі № 904/5844/17.

Положення глави 83 застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 24.09.2016 у справі № 6-122цс14).

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦПК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: 1) набуття або збереження майна; 2) набуття або збереження за рахунок іншої особи; 3) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Таким чином вбачається, що кошти перераховані на банківську картку відповідача є такими, що перераховані без будь-якої правової підстави.

Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 помилково здійснено перерахування грошових коштів на рахунок відповідача ОСОБА_2 в розмірі 20 000 грн., що не було обумовлено жодним договором між позивачем та відповідачем, перерахування коштів підтверджено відповідною довідкою, відповідач в судове засідання не з`явився та жодних заперечень не надавав, відповідач кошти не повернув та на телефонні дзвінки позивачки не відповідає, тому суд вважає, що відповідач зберіг грошові кошти позивача без достатньої на те правової підстави у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а відтак зобов`язаний повернути вказані кошти як безпідставно отримані.

Відповідно до абз. 2 п.п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" помилковий переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Згідно абз. 2 п.п. 1.23 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

За умовами пункту 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Статтею 387 ЦК України закріплено право на витребування власником майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави ним заволоділа.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, позивачкою доведено, що нею помилково було перераховано грошові кошти в сумі 20 000 грн. на картку відповідача ОСОБА_2 , який в добровільному порядку відмовляється повернути їй помилково надіслані кошти, а тому з нього слід стягнути на користь позивача 20 000 грн. помилково перерахованих грошових коштів.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 помилково перераховані кошти в розмірі 20 000, 00 (двадцять тисяч гривень 00 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) сплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ; ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ; Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ідентифікаційний код 14360570.

Повний текст судового рішення складено 30.01.2023 року.

СуддяЄ. О. Данилів