Справа № 715/3337/23
Провадження № 2/715/694/23
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2023 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Цуркана В.В.
секретар судового засідання Майщук С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку спільного майна подружжя,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 26 вересня 1976 року по 29 серпня 2000 року. 09 грудня 1979 року вони за договором купівлі продажу придбали незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 54 % в АДРЕСА_1 . У 1980 році отримали дозвіл на будівництво господарських будівель та згідно будівельного паспорта побудували їх на протязі 1980-1985 р.р. Вказує, що 06 лютого 1986 року виконкомом Глибоцької селищної ради на ім`я відповідача видане свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. 18 червня 2019 року відповідач знятий з реєстрації місця проживання у вказаному будинку, про що свідчить запис у будинковій книзі та з того часу відповідач не проживає за вказаною адресою, його місце перебування їй невідоме. Зазначає, що у спільній сумісній власності подружжя перебуває житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 . Однак у зв`язку з відсутністю відповідача неможливо звернутися до нотаріуса із спільною заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на 1/2 частку даного нерухомого майна. Вона має намір розпорядитися належною їй часткою у спільному майні, відсутність правовстановлюючого документа перешкоджає реалізації її права власності на майно без згоди іншого співвласника відповідача по справі. Зважаючи на викладене, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку нерухомого майна, яке розташоване по АДРЕСА_1 . до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 110,8 кв.м., в тому числі житловою площею 45,9 кв.м., гараж літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», колодязь №1, огорожа № 2-4, вимощення №І.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.
Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Як вбачається з ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі продажу від 03 грудня 1979 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1523, ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 незакінчений будівництвом житловий будинок готовності АДРЕСА_2 .
17 липня 1980 році ОСОБА_2 отримав дозвіл на будівництво господарських будівель та згідно будівельного паспорта побудував їх на протязі 1980-1985 р.р.
06 лютого 1986 року виконкомом Глибоцької селищної ради на ім`я ОСОБА_2 видане свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 29 серпня2000 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глибоцького районного управління юстиції у Чернівецькій області, був розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 112. Прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_4 .
Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , 18.06.2010 року ОСОБА_2 знятий з реєстрації місця проживання.
Отже, судом встановлено, що будівництво спірного житлового будинку було проведено сторонами за час їх спільного проживання у шлюбі, а тому виходячи із презумпції спільності майна спірний житловий будинок належить до спільної сумісної власності подружжя, тому підлягає поділу між ними. При цьому слід зазначити, що реєстрація прав на спірне майно лише на одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.
При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4-13,19,76-81,89,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частку нерухомого майна, яке розташоване по АДРЕСА_1 . до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 110,8 кв.м., в тому числі житловою площею 45,9 кв.м., гараж літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», колодязь №1, огорожа № 2-4, вимощення І.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

СУДДЯ: