ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15грудня 2023 року

м. Київ

справа № 638/8342/19

провадження № 61-9309св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, -слідчий слідчого відділу прокуратури Харківської області Маргарян Артур Анатолійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, у складі судді Шишкіна О. В.,

від 25 листопада 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду,

у складі колегії суддів: Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

від 23 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, -слідчий слідчого відділу прокуратури Харківської області Маргарян А. А., про компенсацію моральної шкоди.

2. Позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що 07 серпня 2018 року він звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення керівником Харківської місцевої прокуратури № 1 кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365, 367, 382 КК України.

3. Проте прокуратура Харківської області протягом 24 годин після подання вказаної заяви не внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

4. 23 жовтня 2018 року ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова було зобов`язано уповноважених на те посадових осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості до ЄРДР, викладені в заяві від 07 серпня 2018 року. Зазначена ухвала була виконана

26 жовтня 2018 року.

5. У подальшому слідчий неодноразово виносив безпідставні постанови про закриття кримінального провадження № 0001334, які у судовому порядку скасовувались.

6. Вказував, що прокуратура Харківської області навмисно продовжує свою бездіяльність і не проводить досудове розслідування у розумні строки, що спричиняє йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з тим, що він не може реалізувати своє право на своєчасний розгляд заяви, поданої до прокуратури і вимушений докладати додаткових зусиль для поновлення свого права в порядку, встановленому КПК України.

7. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України, компенсацію моральної шкоди в розмірі 1 267 548 грн, завдану тривалою бездіяльністю відповідача.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

8. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 23 травня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

9. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач не надав доказів на підтвердження завданої йому моральної шкоди, причинного зв`язку між нею і протиправними діяннями відповідача, не довів факт завдання йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, завдання моральної шкоди, розмір якої також не обґрунтував.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

11. 21 червня 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2023 року у справі № 638/8342/19.

12. Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

13. У липні 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує те, що суди не врахували висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17,

від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17, у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 638/14009/17, від 16 вересня

2020 року у справі № 638/6363/19, від 17 вересня 2020 року у справі

№ 638/9834/18, від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17,

від 02 грудня 2020 року у справі № 638/14008/17, від 26 квітня 2021 року у справі № 754/10071/17, від 06 липня 2021 року у справі № 638/8278/19,

від 21 липня 2021 року у справі № 646/7015/19, від 01 вересня 2021 року у справі № 545/2344/20, від 23 лютого 2022 року у справі № 646/5368/19,

від 16 листопада 2022 року у справі № 638/13898/19, від 910/13862/15,

від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17, від 24 березня 2020 року у справі № 818/607/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Вважає, що довів наявність шкоди не самим фактом скасування постанов слідчого, а систематичним прийняттям слідчим рішень без проведення відповідно до вимог КПК України перевірки його заяви про злочин, що призвело до надмірної тривалості досудового розслідування.

16. Зауважує, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на висновок спеціаліста-психолога від 04 квітня 2018 року, виписку з медичної картки стаціонарного хворого № 1879 від 20 вересня 2017 року, довідку до акта огляду МСЕК від 16 квітня 2007 року, довідку до акта огляду МСЕК

від 09 червня 2011 року, з яких вбачається, що йому у зв`язку зі станом здоров`я протипоказані психоемоційні навантаження.

17. Також з огляду на те, що колегія апеляційного суду систематично ухвалює судові рішення без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

18. У липні 2023 року Харківська обласна прокуратура подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість та законність оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

19. Наголошує, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності слідчого чи прокурора сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої та, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

Фактичні обставини справи встановлені судами

20. 07 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення злочину.

21. 23 жовтня 2018 року слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова постановлено ухвалу, якою зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 07 серпня 2018 року.

22. 26 жовтня 2018 року за вказаною заявою внесено відомості до ЄРДР, кримінальне провадження № 0001334 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 364, частиною першою статті 365, частиною першою статті 367, частиною другою статті 382 КК України.

23. Постановою слідчого прокуратури Харківської області Маргаряна А. А. від 20 листопада 2018 року кримінальне провадження № 0001334 закрито.

24. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року скасовано постанову від 20 листопада 2018 року про закриття кримінального провадження № 0001334.

25. Постановою слідчого прокуратури Харківської області Маргаряна А. А. від 20 лютого 2019 року кримінальне провадження № 0001334 закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину.

26. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року постанову від 20 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження № 0001334 скасовано, матеріали кримінального провадження повернуто слідчому для продовження досудового розслідування.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

27. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

28. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

29. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

30. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

31. Згідно з статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

32. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

33. Відповідно до частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

34. Відповідно до статті першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

35. Частиною першою статті 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

36. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 зроблений висновок про те, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

37. Згідно із статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

38. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

39. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

40. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

41. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

42. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

43. Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

44. Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, як бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

45. Згідно із частиною другою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

46. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у ній. Проте, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої.

47. ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, пов`язував завдання йому моральних страждань із неналежним розглядом його заяви про вчинення злочину та подальшим здійсненням прокуратурою неефективного розслідування кримінального провадження № 0001334.

48. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої

статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

49. У розглядуваній справі суди попередніх інстанцій, встановивши, що позивач не надав достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань, встановлення факту протиправності дій, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) прокуратури Харківської області, дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

50. Верховний Суд погоджується з такими висновками, оскільки для відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачу моральної шкоди.

51. Крім того, у справі, що переглядається, судами попередніх інстанцій не встановлено факту тривалої бездіяльності прокуратури Харківської області, на що посилався позивач в обґрунтування позову.

52. Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 звернувся до прокуратури із заявою про вчинення злочину у серпні 2018 року, кримінальне провадження зареєстроване у жовтні 2018 року, а до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої, на його думку, зокрема тривалою бездіяльністю прокуратури, позов подано у червні 2019 року.

53. У вказаний період держава, через запроваджену нею систему судового контролю у кримінальному провадженні, забезпечила ефективну можливість

ОСОБА_1 оскаржити рішення, дії та бездіяльність слідчого і прокурора, з якими він не погоджувався.

54. Доказів причинного зв`язку між рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування і прокуратури у кримінальному провадженні № 0001334 та станом здоров`я позивача, матеріали справи не містять.

55. За встановлених у цій справі обставин, висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у справах за позовами ОСОБА_1 до держави про компенсацію моральної шкоди, заподіяної рішенням, діями чи бездіяльністю правоохоронних органів (див. постанови від 03 березня 2021 року у справі № 638/17962/15,

від 24 грудня 2021 року у справі № 646/5190/19-ц, від 04 квітня 2022 року у справі № 638/12050/20, від 19 червня 2023 року у справі № 638/10789/20,

від 29 березня 2023 року у справі № 638/13345/18), та не суперечать висновкам Верховного Суду, на які заявник посилається у касаційній скарзі як підставу для касаційного оскарження судових рішень.

56. Інші доводи касаційної скарги спрямовані на необхідність переоцінки доказів Верховним Судом, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 400 ЦПК України.

57. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

58. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

59. Оскаржувані судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

60. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанцій та постанови апеляційного суду - без змін.

61. Колегією суддів не встановлено підстав, передбачених статтею 403 ЦПК України, для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, про що просив заявник у касаційній скарзі.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня

2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников