Справа № 756/5909/23
Провадження № 2-зз/756/24/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання - Косянчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №2-113/98 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: держадміністрація Мінського району м. Києва, Державна одинадцята нотаріальна контора м.Києва, Державна нотаріальна контора №21 м.Києва, про визнання права власності на квартиру, про визнання частково недійсним свідоцтва про власність, про визнання частково недійсним заповіту, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження. В обґрунтування поданої заяви вказує, зокрема, що в рамках розгляду Мінським районним судом м. Києва справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: держадміністрація Мінського району м. Києва, Державна одинадцята нотаріальна контора м.Києва, Державна нотаріальна контора №21 м.Києва, про визнання права власності на квартиру, про визнання частково недійсним свідоцтва про власність, про визнання частково недійсним заповіту, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності, на підставі ухвали Мінського районного суду м. Києва від 27 вересня 1996 року був накладений арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить заявнику на праві власності, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08.1996. Рішенням Мінського районного суду м. Києва від 30 жовтня 1998 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення задоволенні, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: держадміністрація Мінського району м. Києва, Державна одинадцята нотаріальна контора м.Києва, Державна нотаріальна контора №21 м.Києва, про визнання права власності на квартиру, про визнання частково недійсним свідоцтва про власність, про визнання частково недійсним заповіту, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності, відмовлено. Ухвалою Київського міського суду від 23 грудня 1998 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Мінського районного суду м. Києва від 30 жовтня 1998 року залишено без змін.

Враховуючи вищезазначене, заявника просить суд скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 27 вересня 1996 року, знявши арешт з нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження.

Заявник у судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату розгляду заяви повідомлялась. При цьому, 16.05.2023 заявник ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, місце та дату розгляду заяви повідомлялись. При цьому, від Одинадцятої київської державної нотаріальної контори та Двадцять першої київської державної нотаріальної контори надійшли заяви про розгляд заяви у відсутність представників нотаріальних контор.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 27 вересня 1996 року справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: держадміністрація Мінського району м. Києва, Державна одинадцята нотаріальна контора м.Києва, Державна нотаріальна контора №21 м.Києва, про визнання права власності на квартиру, про визнання частково недійсним свідоцтва про власність, про визнання частково недійсним заповіту, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності, заяву ОСОБА_2 задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину належить ОСОБА_1 .

Рішенням Мінського районного суду м. Києва від 30 жовтня 1998 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення задоволено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: держадміністрація Мінського району м. Києва, Державна одинадцята нотаріальна контора м.Києва, Державна нотаріальна контора №21 м.Києва, про визнання права власності на квартиру, про визнання частково недійсним свідоцтва про власність, про визнання частково недійсним заповіту, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності, відмовлено.

Ухвалою Судової колегії в цивільних справах Київського міського суду від 23 грудня 1998 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Мінського районного суду м. Києва від 30 жовтня 1998 року залишено без змін.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна від 28.04.2023 та інформації, наданої КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 08.05.2023, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Одинадцятою київською державою нотаріальною конторою 01.08.1996 № 1н-1376, зареєстрованого в Бюро 14.08.1996 за реєстровим № 490.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до частин 9, 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Як роз`яснено у п. 10 постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З огляду на вищенаведене, ураховуючи, що на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установлено, що арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладався судом з метою забезпечення зустрічного позову, у задоволенні якого було відмовлено, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для подальшого обмеження ОСОБА_1 у праві володіння, користування та розпорядження належним їй майном та про необхідність скасування вжитих ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 27 вересня 1996 року у справі №2-113/98 заходів забезпечення позову.

Що стосується вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідного запису про обтяження, суд вважає, що в даній частині заява не підлягає задоволенню, оскільки судом скасування заходів забезпечення позову є самостійною підставою для виключення запису про обтяження, прийняття судом окремого рішення з цього питання законом не вимагається.

Керуючись статтями 158, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: держадміністрація Мінського району м. Києва, Державна одинадцята нотаріальна контора м.Києва, Державна нотаріальна контора №21 м.Києва, про визнання права власності на квартиру, про визнання частково недійсним свідоцтва про власність, про визнання частково недійсним заповіту, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності - задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 27 вересня 1996 року у справі №2-113/98 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: держадміністрація Мінського району м. Києва, Державна одинадцята нотаріальна контора м.Києва, Державна нотаріальна контора №21 м.Києва, про визнання права власності на квартиру, про визнання частково недійсним свідоцтва про власність, про визнання частково недійсним заповіту, частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності, знявши арешт з нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя М.М. Ткач