Справа № 496/2813/23
Провадження № 2/496/1305/23
УХВАЛА

25 травня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Батченко Оксани Олександрівни про забезпечення позову,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Батченко О.О. звернулась до суду від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просить визнати земельну ділянку, загальною площею 0,0718 га, кадастровий номер :02:002:0908, та житловий будинок, загальною площею 59,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , спільним майном подружжя, яке було придбано за період шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також визнати за ОСОБА_1 право власності на частину вказаного нерухомого майна.

23.05.2023 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про забезпечення позову, в якому вона просить накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,0718 га, кадастровий номер :02:002:0908, та житловий будинок, загальною площею 59,4 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать колишній дружині позивача ОСОБА_3 , до винесення судом рішення по справі.

Клопотання обґрунтовано тим, що у 2017 році позивач за свої особисті кошти придбав земельну ділянку, загальною площею 0,0718 га, кадастровий номер :02:002:0908, та житловий будинок, який був у занедбаному стані (недобудова), загальною площею 59,4 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу. Між позивачем та відповідачкою була домовленість про те, що зазначене нерухоме майно він оформить на її ім`я, адже на той час він мав заборгованість перед банком та судові справи за наданий йому кредит на купівлю квартири, в якій на даний час мешкає його колишня дружина та дитина від першого шлюбу. Але подружнє життя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося і судовим рішенням їх шлюб було розірвано. Під час спілкування позивача з відповідачкою по телефону, остання повідомила його про те, що будинок є її особистою власністю і вона буде приймати рішення, як вона вважає за потрібне. Згодом позивачу стало відомо, що відповідачка виставила будинок на продаж без попередження та його згоди. У зв`язку з тим, що питання стосовно визнання об`єктів спору спільною сумісною власністю подружжя розглядається по справі №496/2813/23, а позивач має підозри про можливі шахрайські дії від відповідачки, а тому представник позивача змушена звернутись до суду з відповідним клопотанням. Представник позивача вважає, що відповідачка, як власник майна, може скористатись своїм правом на розпорядження майном і тоді, у разі прийняття судом рішення, невжиття заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим його виконання. Крім того заміна власника майна може викликати необхідність залучення до участі у справі нових учасників, що буде впливати на строки розгляду справи в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.

Згідно положень чч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вживати передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З поданої до суду позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо визнання земельної ділянки та житлового будинку спільним майном подружжя та визнання за позивачем права власності на частину вказаного нерухомого майна.

Предметом позову є земельна ділянка, кадастровий номер :02:002:0908, та житловий будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які представник позивача просить визнати спільним майном подружжя ОСОБА_4 , визнавши за позивачем право власності на його частину.

Відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених 26.01.2017 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Кифоренко Р.Б. за реєстровими номерами 18, 19, продавець ОСОБА_5 передав у власність, а покупець ОСОБА_6 прийняла у власність житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, площею 0,0718 га, кадастровий номер :02:002:0908, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Цього ж дня вказані договори купівлі-продажу були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, про що свідчать відповідні витяги з індексними номерами 78886052, 78884311.

На даний час спірні об`єкти нерухомості зареєстровані за відповідачкою, яка має намір їх продати, що підтверджується відповідним оголошенням на сайті ОLX, що, в свою чергу, утруднить або унеможливить виконання рішення суду, а тому захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Згідно роз`яснень, даних у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

За таких обставин, приймаючи до уваги предмет позову, суд вважає, що клопотання про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтовано необхідністю забезпечення позову, представником позивача викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі незабезпечення позову, які дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заявлений спосіб забезпечення позову є співмірним із вимогами, які представник позивача заявила у позові, а тому суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення клопотання про забезпечення позову.

На думку суду, у такий спосіб остаточно припинено ризик невиконання рішення суду про задоволення позову та ризик ускладнення ефективного захисту прав позивача.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Батченко Оксани Олександрівни про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

-житловий будинок з надвірними спорудами, загальною площею 59,4 кв.м, який розташований по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7

-земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0908, площею 0,0718 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1 для виконання, а відповідачці ОСОБА_2 для відома.

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Іванівським РВ ГУМВС України в Одеській області 15.02.2012 року, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Боржник: ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 01.07.2019 року органом 5127, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 25.05.2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра