Унікальний номер справи 333/3551/23
Номер провадження 2/333/2143/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Мала О.О.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ігнатов Євген Євгенович, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування,

за участі:

представника позивача- ОСОБА_2 ,

представника відповідача- ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Представник позивача 08.05.2023 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП», у відповідності п.п. 5.3.4., 20.5. Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", у розмірі 418 830,66 з урахуванням відомостей що містяться у медичному свідоцтві про смерть серії 35 № 200008700 від 13.09.2021р., виданому Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708, довідці про смерть ОСОБА_4 № С-04902 від 22.09.2021 року виданій Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту Міністерства юстиції Республіки Крим та довідці від 30.12.2021 року виданій Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне . Так, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 . 28.11.2017 року між ОСОБА_4 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» був укладений поліс основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, строк дії якого обумовлено до 27.11.2037 року, що підтверджується копією вказаного полісу. Згідно умов полісу основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року ОСОБА_1 є вигодонабувачем, в разі настання смерті застрахованої особи ОСОБА_4 .

Застрахована особа ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 . Факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перепьолкіно, Джанкойського району, АР Крим, України, було встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.12.2021 року у цивільній справі № 937/11670/21, на підставі відомостей, зазначених у медичному свідоцтві про смерть ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 від 13.09.2021р. та довідці про смерть ОСОБА_4 № С-04902 від 22.09.2021 року виданій Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, копія якого долучена до позовної заяви. 03.12.2021 року, ОСОБА_1 , як вигодонабувач за полісом основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, у строк, встановлений вказаним полісом та відповідно до Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", звернулася з заявою до АТ «СК «ТАС» (приватне) про виплату страхового відшкодування і надала всі необхідні документи для страхової виплати за випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП». Однак, 13.01.2022 року, АТ «СК «ТАС» (приватне) виплатило їй страхове відшкодування за випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору» в сумі 209 415,33 гривні, шляхом перерахунку коштів на мій банківський рахунок, що підтверджується випискою з карткового рахунку, копія якої долучена до позовної заяви.

В зв`язку з тим, що АТ «СК «ТАС» (приватне) прийняло рішення про виплату страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору» а не за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП», чим порушило умови п.п. 20.4, 20.5 Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ" та втричі зменшило суму страхової виплати, то 24.01.2021 року, вона звернулася до відповідача АТ «СК «ТАС» (приватне) з досудовою вимогою, з метою досудового врегулювання спору, що підтверджується вказаною досудовою вимогою.

Листом від 03.02.2022 року, вих. № 792780, АТ «СК «ТАС» (приватне) повідомило, що надані нею документи на підтвердження причини смерті застрахованої особи ОСОБА_4 , а саме «врачебное свидетельство о смерти» серії 35 № 200008700 від 13.09.2021р., видане Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708 та Довідка від 30.12.2021 року видана Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» видані установами, розташованими на території, що входять до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р. За положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупований території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. На підставі зазначеного, 13.01.2022 року, Страховиком була здійснена страхова виплата Вигодонабувачу за випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору», за Договором страхування № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року в розмірі 209415,33 гривні та за Договором страхування № ІЛ11012631 в розмірі 26097,99 гривень на банківські реквізити зазначені в заяві на здійснення страхової виплати. Однак, вважає, що відповідач АТ «СК «ТАС» (приватне) не виконав своїх зобов`язань обумовлених полісом основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, укладеним між АТ «СК «ТАС» (приватне) та ОСОБА_4 по виплаті їй повної страхової суми за випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП», недоплативши страхове відшкодування в сумі 418 830,66 гривень, чим порушив умови укладеного договору і норми законодавства, внаслідок чого позивач змушена звернутися до суду за захистом свої прав на наступних підставах.

Вважає таку відмову у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП» безпідставною, оскільки представлені позивачем відомості, зазначені у вищевказаних документах є правдивими, т.я. факт смерті Застрахованої особи ОСОБА_4 , було встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.12.2021 року у цивільній справі № 937/11670/21, на підставі відомостей зазначених у медичному свідоцтві про смерть ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 від 13.09.2021р. та довідці про смерть ОСОБА_4 № С-04902 від 22.09.2021 року виданому Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, а відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Вважає, що відмова їй у виплаті страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП», на підставі відомостей, що містяться у вищезазначених документах, свідчить про дискримінацію по відношенню до неї, оскільки людина не може потерпати в обмеженні своїх прав через обставини, які від неї не залежать. У практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «Намібійські винятки», які визначають, що документи видані окупаційною владою повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Вважає, що в даному випадку, вона не може нести негативні наслідки та бути позбавленою свого права, як вигодонабувач за полісом основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, отримати страхове відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП», як то передбачено п.п. 5.3.4., 20.5. Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", в зв`язку з тим, що вищезазначені документи, видані установами, розташованими на території, що входять до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також з урахуванням того, що відомості, зазначені у цих документах, були враховані судом при встановлені факту смерті Застрахованої особи.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути зазначену суму заборгованості та судовий збір.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Представником відповідача 02.06.2023 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Так, 03.12.2021 року Страховиком отримано від Вигодонабувача наступний перелік документів щодо здійснення страхової виплати за випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП, що стався під час дії Договору» за Полісами добровільного страхування життя № ІЛ11006057 та № ТП11012631 від 28.11.2017 року, а саме:

?Свідоцтво про смерть із органів РАЦСу (нотаріально завірена копія);

?Договір страхування (копія);

?заява на виплату;

?Копія паспорту та ІПН Вигодонабувача;

?Банківські реквізити;

?Копія свідоцтва про народження Застрахованої особи;

?Копія рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області про визнання факту смерті Застрахованої особи.;

?Копія свідоцтва про народження Застрахованої особи;

Як вбачається із документів, наданих Позивачем на підтвердження настання страхового випадку, застрахована особа - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перепьолкіно, Джанкойського району, АР Крим. Факт смерті ОСОБА_4 було встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.12.2021 року та не оспорюється Відповідачем, проте Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було встановлено лише факт смерті застрахованої особи, та не розглядались обставини смерті застрахованої особи.

Відповідно до п.17.1 Правил добровільного страхування життя (надалі Правила) настання страхового випадку повинно бути підтверджене документами, які видані компетентними органами відповідно до чинного законодавства (медичною установою, судом, органами ДАІ, РАЦСНу тощо).

Відповідно до п.17.5.1. Правил, у разі настання страхового випадку, пов`язаного з нещасним випадком чи хворобою, що сталися із Застрахованою особою, Страховику додатково надаються оригінали або копії документів, що підтверджують факт, причини та обставини настання страхового випадку, видані компетентним органом державної або лікувально-профілактичним закладом.

Тому, відповідно до вимог п.17.5.1. Правил, Страховиком було надіслано лист Вигодонабувачу (вих. №778580 від 10.12.2021 р.) із запитом додаткових документів для підтвердження факту смерті Застрахованої особи внаслідок ДТП, в тому числі нещасного випадку.

04.01.2022 р. Страховиком було отримано від Вигодонабувача наступні документи на підтвердження настання події, що має ознаки страхового випадку, а саме: смерті Застрахованої особи внаслідок ДТП:

копія «врачебное свидетельство о смерти» серия 35 №200008700 від 13.09.2021 р. виданого Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708;

копія Довідки від 30.12.2021 р. виданої Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський»;

Проте, «врачебное свидетельство о смерти» серия 35 №200008700 від 13.09.2021 р. та Довідка від 30.12.2021 р. видані установами, розташованими на території, що входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 року №1085-р.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно до частин другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

АТ «СК «ТАС» (приватне) не погоджується із посиланням Позивача на висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and others v. Moldova and Russia»), висновок Міжнародного Суду ООН у справі Намібії (Namibia case). АТ «СК «ТАС» (приватне) вважає такі посилання Позивача безпідставними оскільки вказані висновки стосуються винятку із загального принципу щодо недійсності правових актів, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні утворення, з метою забезпечення інтересів саме мешканців, що проживають на окупованій території. Проте Застрахована особа ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав в місті Мелітополь (на неокупованій частині території України на момент настання смерті). Позивач не надав належних і допустимих доказів, визначених Законом України «Про страхування» та договором страхування, які підтверджують настання страхового випадку ДТП та нещасного випадку.

Вказана практика ЄСПЛ стосується документів, виданих органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, які як виняток можуть братись до уваги та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку лише під час розгляду справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, але не таких подій як ДТП чи нещасний випадок.

Вищевказані «врачебное свидетельство о смерти» серия 35 №200008700 від 13.09.2021 р. та Довідка від 30.12.2021 р., видані посадовими особами на тимчасово окупованій території відповідно до законодавства РФ, не є документами, на підставі яких можна підтвердити настання страхового випадку - ДТП та нещасний випадок.

Аналогічна позиція міститься у рішенні Верховного суду України по справі № 490/5054/15-ц (копія додається).

Враховуючи те, що копія «врачебного свидетельства о смерти» серия 35 №200008700 від 13.09.2021 р. виданого Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708 та копія Довідки від 30.12.2021 р. виданої Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» на тимчасово окупованій території відповідно до законодавства РФ, не є документами, на підставі яких Відповідач може зробити висновок про наявність підстав для визнання події страховим випадком, а саме: смерть застрахованої особи внаслідок ДТП та смерть застрахованої внаслідок нещасного випадку, у Відповідача були відсутні правові підстави для визнання події, що має ознаки страхового випадку, страховим випадком та здійснення страхової виплати.

З огляду на надані Позивачем документи на підтвердження настання події, що має ознаки страхового випадку та відсутності документів, що підтверджують настання ДТП та/або нещасного випадку відповідно до вимог чинного законодавства України, 13.01.2022 року Відповідачем була здійснена страхова виплата Позивачу за ризиком «смерть застрахованої особи під час дії Договору» за Полісом страхування № ІЛ11006057 в розмірі 209 415,33 грн. та за Полісом страхування № ТП11012631 в розмірі 26 097,99 грн. на банківські реквізити зазначені в заяві на здійснення страхової виплати.

Крім того, вказує, що 28.11.2020 р. між АТ «СК «ТАС» (приватне) та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до полісу страхування № ІЛ 11006057 від 28.11.2017 р., відповідно до якої встановлювались наступні розміри страхових сум за страховими випадками, а саме:

- за страховим випадком «Смерть застрахованої особи, яка настала під час дії договору» у розмірі 206 606,09 грн.;

- за страховим випадком «Смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, який відбувся під час дії договору» у розмірі 206 606,09 грн.;

- за страховим випадком «Смерть застрахованої особи внаслідок ДТП, що відбулась під час дії договору у розмірі 206 606,09 грн..

У разі, якщо Вигодонабувачем було б надано документи на підтвердження настання події, що має ознаки страхового випадку за ризиком смерть застрахованої особи внаслідок ДТП та смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку дійсні на території України, розмір доплати страхової виплати мав становити: 206 606, 09 грн. (страхова сума за ризиком смерть внаслідок ДТП під час дії Договору) + 206 606,09 грн. (страхова сума за ризиком смерть внаслідок нещасного випадку) = 418 788, 94 грн.

З огляду на вищевикладене, Відповідач вважає вимоги Позивача безпідставними, не обґрунтованими та не доведеними, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «СК «ТАС» (приватне) в повному обсязі.

Представником позивача 05.06.2023 надано відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. Так, вважає безпідставними ствердження АТ «СК «ТАС» (приватне), що Висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and others v. Moldova and Russia»), висновок Міжнародного Суду ООН у справі Намібії (Namibia case), стосуються винятку із загального принципу щодо недійсності правових актів, які видані владою невизнаногона міжнародному рівні утворення, з метою забезпечення інтересів саме мешканців, що проживають на окупованій території, та не можуть бути застосовані до Застрахованої особи ОСОБА_4 , оскільки він був зареєстрований і проживав в місті Мелітополь (на неокупованій частині території України на момент настання смерті. Однак, слід зазначити, що Застрахована особа ОСОБА_4 , на момент настання смерті, перебував в с. Перепьолкіно, Джанкойського району, АР Крим, України на законних підставах, не порушуючи жодних норм діючого законодавства України. У правовій позиції, що міститься у рішенні Верховного суду України по справі № 490/5054/15-ц, не зазначено, що висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and others v. Moldova and Russia»), висновоку Міжнародного Суду ООН у справі Намібії (Namibia case), стосуються виключно до документів виданих лише мешканцям, що проживають на окупованій території, та не можуть застосовуватись до документів виданих установами, розташованими на території, що входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїповноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 року №1085-р, громадянам України які зареєстровані на не окупованій частині території України. Також, 7 травня 2022 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін додеяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України", яким зазначену вище норму статті доповнено словами"крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану".Окремо слід зазначити, що згідно з вимогами п. 13.1. Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", що затверджені Головою Правління ЗАТ «СК «ТАС» Адамовичем В.В. «17» грудня 2002 року, та зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України «18» липня 2003 року, реєстраційний номер 0103195, зі змінами та доповненнями, затвердженими Головою Правління ЗАТ «СК «ТАС» Царуком П.В. «27» вересня 2006 року та зареєстрованими Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України «27» жовтня 2006 року, реєстраційний номер 0162327, зі змінами та доповненнями, затвердженими Головою Правління АТ «СК «ТАС» (приватне) Власенком А.Л. «25» лютого 2010 року та зареєстрованими Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України «26» березня 2010 року, реєстраційний номер 0110006, зі змінами та доповненнями, затвердженими Головою Правління АТ «СК «ТАС» (приватне) Власенком А.Л. «10» січня 2014 року та зареєстрованими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг «13» лютого2014 року, реєстраційний номер 0114028, Договір страхування діє на території всіх країн світу, а згідно вимог ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Крім того, вважає, що правова позиція викладена у рішенні Верховного суду України по справі № 490/5054/15-ц. не може бути застосована до правовідносин, які склалися між сторонами по справі, оскільки при прийняті вказаного рішення, суд оцінював докази надані позивачем по вказаній справі, а саме довідку про ДТП і постанову по справі про адміністративне правопорушення від 13 травня 2014 року, видані інспектором ДПС ДІБДР УМВС РФ лейтенантом поліції Артьомовим І.В., щодопорушення Кодексу РФ про адміністративні правопорушення.

Погоджується з доводами АТ «СК «ТАС» (приватне), про те, що 28.11.2020 р. між АТ «СК «ТАС» (приватне) та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до полісу страхування № ІЛ 11006057 від 28.11.2017 р., відповідно до якої встановлювались наступні розміри страхових сум за страховими випадками, а саме: - за страховим випадком «Смерть застрахованої особи, яка настала під час дії договору» у розмірі 206 606,09 грн.; - за страховим випадком «Смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, який відбувся під час дії договору» у розмірі 206 606,09 грн.; - за страховим випадком «Смерть застрахованої особи внаслідок ДТП, що відбулась під час дії договору у розмірі 206 606,09 грн. Таким чином вважає, що розмір доплати страхової виплати мав становити, котрий я просить стягнути з відповідача на користь складає 418 788, 94 грн з розрахунку: 206 606, 09 грн. (страхова сума за ризиком смерть внаслідок ДТП під час дії Договору) + 206 606,09 грн. (страхова сума за ризиком смерть внаслідок нещасного випадку) = 418 788, 94 грн. Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 , недоплачену суму страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП», у відповідності п.п. 5.3.4., 20.5. Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", у розмірі 418 788, 94 грн.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно Мелітопольським відділом РАЦС ГТУЮ у Запорізькій області від 30.11.2021.

28.11.2017 року між ОСОБА_4 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ТАС» був укладений поліс основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року строк дії якого обумовлено до 27.11.2037 року, що підтверджується копією вказаного полісу. Згідно умов полісу основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року ОСОБА_1 є вигодонабувачем, в разі настання смерті застрахованої особи ОСОБА_4

28.11.2020 р. між АТ «СК «ТАС» (приватне) та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до полісу страхування № ІЛ 11006057 від 28.11.2017 р.

Застрахована особа ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.12.2021 Мелітопольським відділом РАЦС у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) .

Факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перепьолкіно, Джанкойського району, АР Крим, України, встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.12.2021 року у цивільній справі № 937/11670/21 на підставі відомостей, зазначених у медичному свідоцтві про смерть ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 від 13.09.2021р. та свідоцтві про смерть ОСОБА_4 виданому відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

ОСОБА_1 , як вигодонабувач за полісом основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, у строк, встановлений вказаним полісом та відповідно до Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", звернулася з заявою до АТ «СК «ТАС» (приватне) про виплату страхового відшкодування і надала документи для страхової виплати за випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП».

На вказану заяву Страховиком було надіслано лист Вигодонабувачу ОСОБА_1 (вих. №778580 від 10.12.2021 р.) із запитом додаткових документів для підтвердження факту смерті Застрахованої особи внаслідок ДТП, в тому числі нещасного випадку.

04.01.2022 р. Страховиком було отримано від ОСОБА_1 наступні документи на підтвердження настання події, що має ознаки страхового випадку, а саме: смерті Застрахованої особи внаслідок ДТП:

копія «врачебное свидетельство о смерти» серия 35 №200008700 від 13.09.2021 р. виданого Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708;

копія Довідки від 30.12.2021 р. виданої Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський».

13.01.2022 року Відповідачем була здійснена страхова виплата Позивачу за ризиком «смерть застрахованої особи під час дії Договору» за Полісом страхування № ІЛ11006057 в розмірі 209 415,33 грн. та за Полісом страхування № ТП11012631 в розмірі 26 097,99 грн. на банківські реквізити, зазначені в заяві на здійснення страхової виплати.

В зв`язку з тим, що АТ «СК «ТАС» (приватне) прийняло рішення про виплату страхового відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору» а не за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП», чим, на думку позивача, порушило умови п.п. 20.4, 20.5 Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ" та втричі зменшило суму страхової виплати, то 24.01.2021 року, ОСОБА_1 звернулася до відповідача АТ «СК «ТАС» (приватне) з досудовою вимогою, з метою досудового врегулювання спору, що підтверджується вказаною досудовою вимогою.

Листом від 03.02.2022 року, вих. № 792780, АТ «СК «ТАС» (приватне) повідомило, що надані ОСОБА_1 документи на підтвердження причини смерті застрахованої особи ОСОБА_4 , а саме «врачебное свидетельство о смерти» серії 35 № 200008700 від 13.09.2021р., видане Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708 та Довідка від 30.12.2021 року видана Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» видані установами, розташованими на території, що входять до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р. За положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупований території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. На підставі зазначеного, 13.01.2022 року, Страховиком була здійснена страхова виплата Вигодонабувачу за випадком «Смерть Застрахованої особи 1, яка настала під час дії Договору», за Договором страхування № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року в розмірі 209415,33 гривні та за Договором страхування № ІЛ11012631 в розмірі 26097,99 гривень на банківські реквізити зазначені в заяві на здійснення страхової виплати.

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Згідно вимог ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 24 Конституції України «Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження,майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно- правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ч.6 ст.6 Закону України «Про страхування», страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно вимог ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до умов полісу основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, застрахована особа ОСОБА_4 постійно сплачував страхові внески внаслідок чого були проіндексовані суми страхового відшкодування у відповідності до розділу 9 Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ" (надалі Правила страхування), що затверджені Головою Правління ЗАТ «СК «ТАС» Адамовичем В.В. «17» грудня 2002 року, та зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України «18» липня 2003 року, реєстраційний номер 0103195, зі змінами та доповненнями, затвердженими Головою Правління ЗАТ «СК «ТАС» Царуком П.В. «27» вересня 2006 року та зареєстрованими Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України «27» жовтня 2006 року, реєстраційний номер 0162327, зі змінами та доповненнями, затвердженими Головою Правління АТ «СК «ТАС» (приватне) Власенком А.Л. «25» лютого 2010 року та зареєстрованими Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України «26» березня 2010 року, реєстраційний номер 0110006, зі змінами та доповненнями, затвердженими Головою Правління АТ «СК «ТАС» (приватне) Власенком А.Л. «10» січня 2014 року та зареєстрованими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг «13» лютого 2014 року, реєстраційний номер 0114028 (надалі Правила страхування).

Згідно п. 9.6. Правил страхування, щорічно, за результатами отриманого інвестиційного доходу від розміщення коштів резервів із страхування життя, Страховик проводить збільшення розміру страхової суми (страхової виплати) на суми (бонуси), які визначаються Страховиком за вирахуванням витрат Страховика на ведення справи у розмірі до 15 відсотків отриманого інвестиційного доходу та обов`язкового відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає розміру інвестиційного доходу, який застосовується для розрахунку страхового тарифу.

Умовами страхування застрахованої особи ОСОБА_4 визначені страхові випадки, зазначені у розділі 5 Правил страхування, а саме:

5.3.1. Дожиття Застрахованої особи до закінчення дії Договору страхування;

5.3.2. Смерть Застрахованої особи, яка настала під час дії Договору страхування;

5.3.3. Смерть Застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, що стався під час дії

Договору страхування;

5.3.4. Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП, яка сталася під час дії Договору страхування.

Згідно п. 9.1. Правил страхування, страхова сума встановлюється за згодою Сторін при укладанні Договору, окремо для кожного страхового випадку.

Згідно п. 20.4. Правил страхування, при настанні страхових випадків, передбачених пунктами 5.3.1.,5.3.2,5.3.4 цих Правил, страхова виплата здійснюється в розмірі страхової суми, передбаченої за кожним таким страховим випадком.

Відповідно до п. 20.7. Правил страхування, при настанні страхового випадку одночасно по кількох ризиках, визначених в Договорі страхування, страхова виплата здійснюється по кожному страховому випадку окремо, незалежно від виплати по інших страхових випадках. При цьому, при настанні страхового випадку, вказаного в п. 5.3.4. цих Правил, страхова виплата здійснюється також по страхових випадках, передбачених пунктами 5.3.2. та 5.3.3. цих Правил. При настанні страхового випадку, передбаченого п. 5.3.3. цих Правил, страхова виплата здійснюється також по страховому випадку, згідно п. 5.3.2. цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства.

Заперечуючи проти позову, відповідач АТ «СК «ТАС» (приватне) посилається на те, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування за випадком, обумовленим п. 5.3.2. Правил страхування «Смерть Застрахованої особи, яка настала під час дії Договору страхування», у зв`язку з тим, що копія «врачебного свидетельства о смерти» серия 35 №200008700 від 13.09.2021 р. виданого Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708 та копія Довідки від 30.12.2021 р. видані Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» на тимчасово окупованій території відповідно до законодавства РФ, не є документами, на підставі яких Відповідач може зробити висновок про наявність підстав для визнання події страховим випадком, а саме: смерть застрахованої особи внаслідок ДТП та смерть застрахованої внаслідок нещасного випадку, у Відповідача були відсутні правові підстави для визнання події, що має ознаки страхового випадку, страховим випадком та здійснення страхової виплати.

Вказані аргументи відповідача спростовуються наступним.

Відповідно до п.17.1 Правил добровільного страхування життя, настання страхового випадку повинно бути підтверджене документами, які видані компетентними органами відповідно до чинного законодавства (медичною установою, судом, органами ДАІ, РАЦСу тощо).

Відповідно до п.17.5.1. Правил, у разі настання страхового випадку, пов`язаного з нещасним випадком чи хворобою, що сталися із Застрахованою особою, Страховику додатково надаються оригінали або копії документів, що підтверджують факт, причини та обставини настання страхового випадку, видані компетентним органом або лікувально-профілактичним закладом.

Факт смерті Застрахованої особи ОСОБА_4 було встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.12.2021 року у цивільній справі № 937/11670/21, на підставі відомостей, зазначених у медичному свідоцтві про смерть ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 від 13.09.2021р. та свідоцтва про смерть ОСОБА_4 № НОМЕР_4 від 22.09.2021 року виданому Відділом реєстрації смерті м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, згідно з якими судом встановлено, що ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Перепьолкіно, Джанкойського району, АР Крим, України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, згідно відомостей ,які містяться в «медицинском свидетельстве о смерти» серії 35 № 200008700 від 13.09.2021р., виданому Джанкойським відділом «ГБУЗ РК «КРБ СМЭ» ОКПО 00813708 , причиною смерті ОСОБА_5 стали: крововилив під оболонки головного мозку; перелом кісток черепу, отримані ОСОБА_5 як водієм легкого автомобіля, при зіткненні з іншим автомобілем.

Вказані відомості були враховані Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області при прийнятті рішення по цивільній справі за заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_5 , а отже, Страховою компанією повинно було взято до уваги інформація, яка міститься в даному свідоцтві. Доказів про наявність відомостей, які б викликали сумнів у правдивості вказаних документів, суду не надано та судом не встановлено.

Крім того, згідно відомостей, що містяться в довідці слідчого відділу Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський» МВС по Республіці Крим від 30.12.2021 року, слідчим відділом зареєстровано кримінальне провадження № 9787 по факту ДТП, що сталося 11.09.2021 року за ознаками складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 264 КК РФ, в ході перевірки якого встановлено, що 11.09.2021 року приблизно о 15-50 годині на 3 км + 950 метрів автодороги «с. Зарічне с. Перепьолкіно Джанкойського району Республіки Крим», поблизу с. Перепьолкіно Джанкойського району Республіки Крим водій автомобіля «Кіа Soul» державний номер НОМЕР_5 , гр. ОСОБА_4 рухаючись з боку с. Зарічне, Джанкойського району Республіки Крим, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого, скоїв наїзд на стоячий транспортний засіб «Камаз 6520-43» державний номер НОМЕР_6 , який був розташований на проїжджій частині у місті здійснення дорожніх робіт. Внаслідок ДТП водій автомобіля «Кіа Soul» державний номер НОМЕР_5 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, не сумісні з життям.

Таким чином, Застрахована особа ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ДТП, що сталося на території АР Крим, а отже, відповідач АТ «СК «ТАС» (приватне), повинно було виплатити мені ОСОБА_1 , як вигодонабувачу за договором, страхове відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП» відповідно до п. 20.5. Правил страхування.

Суд вважає, що відмова позивачу у виплаті страхового відшкодування за страховим

випадком «Смерть Застрахованої особи 1 внаслідок ДТП» з підстав, вказаних Страховою компанією, свідчить про дискримінацію по відношенню до позивача, оскільки людина не може потерпати в обмеженні своїх прав через обставини, які від неї не залежать.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Частиною 2, 3, 4 ст. 9, ч.1,2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено,що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, відповідно до наведених норм закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Слід зазначити, що встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України від 15 квітня 2014 року №1207-VII "Про забезпечення прав свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі об`єкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками.

У практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «Намібійські винятки» які визначають, що документи видані окупаційною владою повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і__ виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженомуконтексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізуєтаку владу.

Аналогічний правовий висновок зазначений у Постановах КАС ВП від 30.10.2018 року у справі №234/3038/17, та від 22.10.2018 року у справі № 235/2357/17, а також у Постанові верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 329/382/19.

Стосовно окупованих територій існує також і практика Європейського суду з прав людини, зокрема справа «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», яке визначає що Молдова за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, все ж таки має зобов`язання за ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, щодо вжиття заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту прав осіб.

Та обставина, що установи, які видали медичне свідоцтво про смерть серії 35 № 200008700 від 13.09.2021р. та Довідку про смерть ОСОБА_4 № С-04902 від 22.09.2021 року а також Довідку від 30.12.2021 року виданій Слідчим відділом Міжмуніципального відділу МВС Росії «Джанкойський», знаходиться на непідконтрольній українській владі території АР Крим, не може бути обґрунтованою та виправданою підставою для відмови у виконанні договірних зобов`язань взятих на себе відповідачем по справі АТ «СК «ТАС» (приватне), оскільки такі безпосередньо впливають на реалізацію Конституційних прав позивача та не можуть бути підставою для звільнення від виконання діючого законодавства України.

Суд переконаний, що в даному випадку позивач не може нести негативні наслідки та бути позбавленою свого права, як вигодонабувач за полісом основного страхування життя за № ІЛ11006057 від 28.11.2017 року, отримати страхове відшкодування за страховим випадком «Смерть Застрахованої особи внаслідок ДТП», як то передбачено п.п. 5.3.4., 20.5. Правил добровільного страхування життя за програмою "ТАС-ЛАЙФ", в зв`язку з тим, що вищезазначені документи видані установами, розташованими на території, що входять до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також з урахуванням того, що відомості, зазначені у цих документах, були враховані судом при встановленні факту смерті Застрахованої особи.

Стосовно заперечень відповідача на посиланням в даній справі на висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and others v. Moldova and Russia»), висновок Міжнародного Суду ООН у справі Намібії (Namibia case) з підстав того, що вказані висновки стосуються винятку із загального принципу щодо недійсності правових актів, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні утворення, з метою забезпечення інтересів саме мешканців, що проживають на окупованій території, слід зазначити наступне.

Застрахована особа ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав в місті Мелітополь (на неокупованій частині території України на момент настання смерті). Однак, слід зазначити, що Застрахована особа ОСОБА_4 на момент настання смерті перебував в с. Перепьолкіно, Джанкойського району, АР Крим, України на законних підставах, не порушуючи жодних норм діючого законодавства України.

Так, згідно ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 13.1 Правил добровільного страхування життя, договір страхування діє на території всіх країн світу.

У правовій позиції, що міститься у рішенні Верховного суду України по справі № 490/5054/15-ц, на яку посилається відповідач, не зазначено, що висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини («Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), Молдови та Росії («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and others v. Moldova and Russia»), висновку Міжнародного Суду ООН у справі Намібії (Namibia case), стосуються виключно до документів, виданих лише мешканцям, що проживають на окупованій території, та не можуть застосовуватись до документів виданих установами, розташованими на території, що входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7.11.2014 року №1085-р, громадянам України які зареєстровані на неокупованій частині території України.

Отже, вищевказані висновки Європейського суду з прав людини можуть бути застосовані до відомостей, котрі містяться в документах виданих посадовими особами на тимчасово окупованій території відповідно до законодавства РФ, діяльність яких вважається незаконною, стосовно громадян України, котрі на законних підставах перебували на тимчасово окупованій територія України, оскільки відомості ,зазначені в цих документах стосуються захисту майнових позивача ОСОБА_1 , як Вигодонабувача за Полісом страхування № ІЛ11006057 та за Полісом страхування № ТП11012631.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини.

Також, 7 травня 2022 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України", яким зазначену вище норму статті доповнено словами "крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану".

Так, згідно ч. 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (редакція на час звернення до суду заявника), будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Верховний Суд наголошує, що питання про окуповані території в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть попри те, що певна частина території знаходиться не під контролем України.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.

Крім того, суд вважає, що правова позиція, викладена у рішенні Верховного суду України по справі № 490/5054/15-ц, на яку посилається відповідач, не може бути застосована до правовідносин, які склалися між сторонами по даній справі, оскільки стосується іншого предмету спору, при прийняті вказаного рішення суд оцінював докази, надані позивачем по вказаній справі, а саме довідку про ДТП і постанову по справі про адміністративне правопорушення від 13 травня 2014 року, видані інспектором ДПС ДІБДР УМВС РФ лейтенантом поліції Артьомовим І.В., щодо порушення Кодексу РФ про адміністративні правопорушення.

Отже, на підставі викладеного, враховуючи, що 28.11.2020 р. між АТ «СК «ТАС» (приватне) та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду до полісу страхування № ІЛ 11006057 від 28.11.2017 р., відповідно до якої встановлювались наступні розміри страхових сум за страховими випадками, а саме:

- за страховим випадком «Смерть застрахованої особи, яка настала під час дії договору» у розмірі 206 606,09 грн.;

- за страховим випадком «Смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку, який відбувся під час дії договору» у розмірі 206 606,09 грн.;

- за страховим випадком «Смерть застрахованої особи внаслідок ДТП, що відбулась під час дії договору у розмірі 206 606,09 грн.,

відповідач сплатив позивачу страхову виплату не в повному обсязі, сума, яка підлягає стягненню становить 418 788, 94 грн з розрахунку: 206 606, 09 грн. (страхова сума за ризиком смерть внаслідок ДТП під час дії Договору) + 206 606,09 грн. (страхова сума за ризиком смерть внаслідок нещасного випадку) = 418 788, 94 грн.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ігнатов Євген Євгенович, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування за полісом основного страхування життя за №ІЛ11006057 від 28.11.2017 (додаткова угода від 28.11.2020) у розмірі 418 788 /чотириста вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят вісім/ гривень 94 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 3350 /три тисячі триста п`ятдесят/ гривень 65 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАС», Код , юридична адреса: 03117, м. Київ, пр. Перемоги, б. 65.

Повний текст рішення складено 16.06.2023.

Суддя Ю.В. Ковальова