Постанова

Іменем України

05 грудня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/15522/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,

на рішення Кагарлицького районного суду Київської області

від 09 серпня 2023 року

у цивільній справі №368/861/21 Кагарлицького районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ,

до Державного підприємства "СЕТАМ", приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича, ОСОБА_3 ,

третя особа - Акціонерне товариство "Альфа-Банк",

про визнання електронних торгів недійсними,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області з даним позовом, в якому просив визнати недійсними електронні торги, оформлені протоколом електронних торгів №515920 від 09.12.2020 з реалізації предмета іпотеки: домоволодіння, площею 62,60 кв.м., з усіма надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка, площею 0,0997 га, кадастровий номер: :01:454:0005, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивував тим, що 09.12.2020 Державним підприємством "СЕТАМ" (далі - ДП "СЕТАМ") було проведено електронні торги за лотом №452178, за результатами яких складено протокол №515920, переможець торгів ОСОБА_3 .

Вказував, що електронні торги відбулися з порушенням чинного законодавства, а саме: на період дії мораторію на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті; примусове відчуження нерухомого майна порушило права малолітнього ОСОБА_2 на користування єдиним житлом. Також вказував, що електронні торги відбулися з порушенням організатором торгів порядку їх проведення та порушенням порядку реалізації іпотечного майна.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 09 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилався на те, що висновки суду про відмову в задоволенні позову не відповідають обставинам справи та не підтверджені доказами, а застосовані судом норми матеріального права та висновки Верховного Суду не підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Судом не враховано, що у даних правовідносинах діє заборона на примусову реалізацію предмета іпотеки, відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Вважав, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність в організатора торгів обов`язку перевіряти законність дій приватного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна. Поряд з цим зазначив, що дійсно закон не зобов`язує організатора перевіряти законність дій приватного виконавця та достовірність інформації зазначеної у заявці, але законодавством унормовано зміст заявки та обсяг інформації яка має бути обов`язково в ній зазначена та дії організатора у разі невідповідності заявки встановленим вимогам.

Стверджував, що заявка на реалізацію майна не відповідає вимогам Порядку реалізації арештованого майна, оскільки в останній не зазначено відомості про реєстрацію в житловій нерухомості малолітньої дитини ОСОБА_2 і приватним виконавцем не було надано організатору торгів дозволу компетентного органу опіки та піклування на реалізацію майна, право на користування яким має малолітня дитина. На думку скаржника, в такому випадку організатор торгів повинен був повернути виконавцю заявку на реалізацію майна.

Вважав безпідставними посилання суду на постанову Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №754/15589/14-ц, оскільки наведені в останній висновки не є релевантними до предмета спору у даній справі. Натомість суд безпідставно не врахував правові висновки висловлені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 у справі №755/12052/19, в якій, окрім іншого, зазначено, що державний чи приватний виконавець повинен звернутися за дозволом до органу опіки та піклування для реалізації житлової нерухомості, право на користування яким мають діти.

Резюмував, що бездіяльність організатора торгів щодо неповідомлення приватного виконавця про невідповідність та неповноту заповнення поданої ним заявки вимогам Порядку реалізації арештованого майна призвела до того, що на електронних торгах буле реалізовано майно, право користування яким має малолітня особа за відсутності дозволу компетентного органу.

За наведених обставин просив скасувати рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 09 серпня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник ОСОБА_4 пояснила суду, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не дослідив ті обставини, на які посилався позивач, а саме стосовно порядку проведення торгів безпосередньо організатором торгів. В апеляційній скарзі зазначено обґрунтування саме щодо порушення порядку проведення електронних торгів з боку їх організатора. Порушення порядку проведення торгів організатором полягає в тому, що останнім прийнято від приватного виконавця заявку на реалізацію майна, яка не містить відомостей зареєстрованих осіб в нежитловій нерухомості, яку передано на реалізацію, та до заявки не долучено дозволу на реалізацію майна, право користування яким мають діти. В такому випадку організатор торгів повинен був повернути приватному виконавцю без виконання заявку на реалізацію майна.

Також представник позивача - ОСОБА_4 пояснила суду, що на час передачі спірного майна в іпотеку, в ньому не була зареєстрована малолітня дитина. Однак, у зв'язку з тим, що на час реалізації іпотечного майна дитина вже була зареєстрована у спірному житловому приміщенні, застосуванню підлягав правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду згідно якого у разі реалізації на електронних торгах іпотечного майна, право користування яким мають діти, необхідна згода органу опіки та піклування на таку реалізацію або рішення суду про звернення на предмет іпотеки.

Відповідачі: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець В. В., ОСОБА_3, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та своїх представників не направили.

Відповідач - Державне підприємство "СЕТАМ" та третя особа - Акціонерне товариство "Альфа-Банк", належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання, та за відсутності їх представників.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.04.2007 між Публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» (далі - ПАТ "УКРСОЦБАНК") та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №384/028/07-1.

З метою забезпечення належного виконання вимог Договору кредиту №384/028/07-1 від 18.04.2007, між ПАТ "УКРСОЦБАНК" та ОСОБА_1 , за умовами якого останній передав в іпотеку банку майно, а саме домоволодіння, площею 62,60 кв.м., з усіма надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,0997 га, кадастровий номер :01:454:0005, які знаходяться адресою: АДРЕСА_1 .

12 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. вчинено виконавчий напис №19111 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого стало Акціонерне товариство «Альфа-Банк», частину заборгованості за Договором кредиту №384/028/07-1 від 18.04.2007, станом на 12.09.2017. Згідно виконавчого напису, заборгованість складається із строкової заборгованості - 15 840 доларів США; прострочена заборгованість - 8 639,26 доларів США; строкова заборгованість по нарахованих % - 9,52 доларів США; прострочена заборгованість по нарахованих % - 27 919,30 доларів США.

09 вересня 2020 року, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В. В. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса від 12.09.2017.

10 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В. В. зроблено опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 .

Також 10.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оцінка і консультації» виконало оцінку домоволодіння, площею 62,60 кв.м., з усіма надвірними будівлями та спорудами і земельну ділянку, площею 0,0997 га, кадастровий номер :01:454:0005, за адресою АДРЕСА_1 . Ринкова вартість (початкова вартість на прилюдних торгах) склала 148 000 грн.

29 вересня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В. В. на адресу ДП «СЕТАМ» за вих. №1400 направлено заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна, а саме, домоволодіння, площею 62,60 кв.м., з усіма надвірними будівлями та спорудами і земельну ділянку, площею 0,0997 га, кадастровий номер: :01:454:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження НОМЕР_1.

29 жовтня 2020 року ДП «СЕТАМ» проведено торги за лотом 445848, які не відбулись у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів (протокол №508700).

09 грудня 2020 року ДП «СЕТАМ» було проведено електронні торги за лотом 452178, за результати яких складено протокол №515920 про проведення електронних торгів, переможець торгів - ОСОБА_3

22 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В. В. складено Акт про реалізацію предмета іпотеки.

15 січня 2021 року право власності на домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив визнати електронні торги недійсними.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 16, частини першої статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьої, п`ятої, шостої статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

За положеннями статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час проведення електронних торгів №476065 від 21 квітня 2020 року, передбачено, що стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями статей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу.

Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Разом з тим, оскільки за змістом частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил їх проведення.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №1421/5229/12-ц (провадження №14-194цс18), від 15 травня 2019 року у справі №678/301/12 (провадження №14-624цс18), від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17 (провадження №12-127гс19), від 26 жовтня 2021 року у справі №755/12052/19 (провадження №14-113цс21), в постанові Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі №910/10136/17.

Згідно з частинами першою, другою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час проведення електронних торгів, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.

Згідно з пунктом 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, в редакції, чинній на час проведення електронних торгів (далі - Порядок №2831/5), електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку №2831/5, виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором електронних торгів не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Організатор електронних торгів перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, організатор електронних торгів через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів.

Організатор повертає заявку на реалізацію майна приватному виконавцю у разі зупинення або припинення діяльності приватного виконавця відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі №334/715/20 (провадження №61-14112св21) зазначено, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Головною обставиною, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі №742/3070/18 (провадження №61-628св20), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у справі №295/6608/19 (провадження №61-13801св20), а також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 березня 2018 року у справі №911/494/17.

Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (див. постанову Верховного Суду України від 26 серпня 2014 року у справі №3-36гс14).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №2831/5 передбачено, що до заявки на реалізацію арештованого майна у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, додається копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду; копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 30 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Норми статті 177 Сімейного кодексу України, статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачають необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, що спрямовано на захист майнових прав дітей.

Підставою для визнання недійсним правочину щодо майна, право на яке має дитина, за позовом його батьків є не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини.

Відповідно до частини першої статті 176 СК України, батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення неповнолітньої дитини житлом покладається саме на її батьків.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява №56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі №755/12052/19 (провадження №14-113цс21), на який посилається скаржник в апеляційній скарзі, викладено правовий висновок про те, що для судових рішень, які передбачають стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання державним виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування на реалізацію житлової нерухомості є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу державному виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього учасника виконавчого провадження щодо дій державного виконавця та/або органу опіки та піклування. Зазначене стосується також і дій приватних виконавців.

Отже, на думку Великої Палати Верховного Суду, державний чи приватний виконавець повинен звернутися за дозволом органу опіки та піклування для реалізації житлової нерухомості, право на користування яким мають діти.

У той же час, фізична особа може мати кілька місць проживання (частина шоста статті 29 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 вересня 2020 року у справі №757/13243/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 січня 2016 року у справі №504/294/14-ц (провадження №6-2940ц15). Цей висновок зводиться зокрема до того, що сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Крім того, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі №201/18443/17 (провадження №61-530св19) зроблено висновок про те, що дозвіл органу опіки та піклування на відчуження житлового приміщення, право користування яким мають неповнолітні діти, необхідний на момент укладення правочину, а не на момент реалізації такого майна з електронних торгів.

У даній справі, яка переглядається, у позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , який відповідно був зареєстрований в спірному будинку, що є предметом іпотеки, вже після укладення договору іпотеки від 18.04.2007.

Таким чином, в даному випадку, відсутність згоди органу опіки та піклування на реалізацію спірного майна не є перешкодою для проведення електронних торгів та відповідно не свідчить про порушення організатором таких торгів Порядку реалізації арештованого майна.

Разом з тим, представник позивача - ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, а також в судовому засіданні, яке відбулося 05.12.2023, наголосила на тому, що рішення суду оскаржується з тих підстав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що не є необхідною згода органу опіки та піклування на реалізацію арештованого майна, у разі якщо право користування таким майном мають діти.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив відсутність правових підстав для визнання електронних торгів недійсними, так як позивач не довів належними та допустимими доказами факт порушення правил проведення торгів, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Отже, наведені позивачем обставини в обґрунтування позову, які він фактично підтримав в суді апеляційної інстанції, не свідчать про порушення його права та/або інтересу, як боржника за кредитним договором, так й іпотекодавця за договором іпотеки.

При цьому, позивач не довів, що в результаті визнання електронних торгів недійсними його права буде захищено та відновлено.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду також нагадала, що за загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80) та багатьох інших.

При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18).

Таким чином, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Наведене узгоджується з правовими висновками сформульованими, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52).

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Оскільки в позові слід відмовити у зв`язку з обранням позивачем неналежного та неефективного способу захисту, а суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що електронні торги відбулися з дотримання вимог закону, колегія суддів, з урахування вищенаведеного, дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає зміні його мотивувальної частини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 09 серпня 2023 року - змінити у мотивувальній частині, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська