У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2023 Справа №607/10608/23

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна, визнання договорів недійсними та удаваними,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/10344/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

14 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна, визнання договорів недійсними та удаваними.

Станом на дату постановлення ухвали про забезпечення позову, судом не вирішувалося питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом чи про його повернення.

15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила заборонити відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження зареєстрованого за ним спірного нерухомого майна, а саме:нежитлового приміщення № 13 виробничого корпусу № 1 під літ. «О» будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви заявниця зазначила, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з 09 серпня 2009 року по даний час. 14 червня 2023 року вона подала позов про розлучення та поділ спільного сумісного майна подружжя, справа № 607/10344/23.

Однак відповідач, намагаючись перешкодити заявниці провести розподіл спільного майна, без її відома та згоди 27 травня 2023 року зняв з реєстрації належний їм автомобіль легковий марки Аudi, модель Q7, 2021 року випуску.

Одним з предметів позовних вимог, які ОСОБА_1 згідно поданої позовної заяви просить виділити у її власність, є нежитлове приміщення № 13 виробничого корпусу № 1 під літ. «О» будинку АДРЕСА_1 , яке, на момент подання позову, належить відповідачу ОСОБА_2 .

Підстави набуття в особисту власність на підставі договору дарування даного приміщення відповідачем нею оскаржуються в позовній заяві, оскільки реально дане майно було придбане за відплатним договором, про що наведено докази у позовній заяві.

ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 намагається усіма доступними засобами перешкодити їй в можливості отримати реальний захист її інтересів в результаті поділу майна придбаного ними під час шлюбу. Заборона відчуження даного спірного майна не завдасть відповідачу жодних збитків, оскільки не перешкоджає комерційному використанню майна. На даний час вказане нежитлове приміщення перебуває в оренді та приносить стабільний дохід.

У разі, якщо суд прийде до переконання про необхідність вжиття заходів зустрічного забезпечення, у відповідності до вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України, зустрічне забезпечення може бути застосоване шляхом накладення арешту на зареєстрований за ОСОБА_1 автомобіль бус Mercedes-Веnz 411 СDІ, державний реєстраційний № НОМЕР_1 . Даний автомобіль зареєстрований за заявницею на праві власності і також придбаний під час шлюбу. На даний час цей транспортний засіб перебуває в користуванні свекра заявниці (батька відповідача) ОСОБА_3 , як і оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а тому заявниця не має доступу ні до самого автомобіля, ні до правовстановлюючого документу до нього.

ОСОБА_1 вважає, якщо суд не застосує заходів забезпечення позову, відповідач буде робити спроби відчужити нежитлове приміщення № 13 виробничого корпусу № 1 під літ. «О» будинку АДРЕСА_1 з метою позбавити її можливості розділити дане спірне майно.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Отож, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить до таких висновків.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом: заборони вчиняти певні дії.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Пункт 6 вказаної Постанови містить роз`яснення про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Так, як зазначено вище, судом ще не вирішене питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, однак як вбачається із змісту зустрічної позовної заяви та заяви про забезпечення позову, між сторонами виник спір щодо спільного майна, набутого під час шлюбу.

Із відповіді № 31/19-М-20а.з. Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області, наданої адвокату Магдич О. 05 червня 2023 року вбачається, що 27 травня 2023 року автомобіль марки Аudi Q7, 2021 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , перереєстрований на ОСОБА_3 .

Вказаний автомобіль є одним із об`єктів, який набуто сторонами у шлюбі та відповідно він є спірним майном, що слідує із позовних вимог, викладених ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві.

Таким чином, суд робить висновок про те, що вчинення відповідачем недобросовісних дій, спрямованих на реалізацію спірного майна, може свідчити про намір ОСОБА_2 ухилитися від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відтак, проаналізувавши матеріали справи та доводи заяви про забезпечення позову, враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо набутого у шлюбі спільного сумісного майна, суд доходить до висновку про наявність підстав заборонити відповідачу ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження нежитлового приміщення № 13 виробничого корпусу № 1 під літ. «О» будинку АДРЕСА_1 , до вирішення спору по суті, оскільки невжиття саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася з позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, суд дотримується принципів співмірності та пропорційності застосування заходів забезпечення позову, які полягають в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідачів.

Суд звертає увагу, що застосування такого заходу забезпечення позову не обмежує власника майна у праві володіти і користуватися ним, як і не впливає на здійснення ОСОБА_2 господарської діяльності у нежитловому приміщені за вищевказаною адресою.

Також суддя вважає за доцільне застосувати зустрічне забезпечення.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частиною 4 ст. 154 ЦПК України визначено, що зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи ціну позову та вартість майна, про обтяження якого просить сторона позивача, суд вважає доцільним застосування зустрічного забезпечення з метою забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача відповідно до вимог ч. 4 ст. 154 ЦПК України.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного строку судом має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення, також суд роз`яснює, що якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги щодо зустрічного забезпечення у визначений строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення (ч.ч. 8, 9 ст. 154 ЦПК України).

На підставі викладеного, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову, так як вона обґрунтована та доведена, а також застосувати зустрічне забезпечення у вигляді накладення арешту на зареєстрований за ОСОБА_1 автомобіль Mercedes-Веnz 411 СDІ, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна, визнання договорів недійсними та удаваними - задовольнити.

Заборонити відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , вчиняти дії щодо відчуження нежитлового приміщення № 13 виробничого корпусу № 1 під літ. «О» будинку АДРЕСА_1 .

Застосувати заходи зустрічного забезпечення шляхом накладення арешту на зареєстрований за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , автомобіль Mercedes-Веnz 411 СDІ, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 .

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи, Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002,), Управлінню державної реєстрації Тернопільської міської ради (бульвар Тараса Шевченка, 3, 1 поверх, м. Тернопіль, 46001, ) таРегіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (вул. Стрийська, 5, с. Підгородне, Тернопільський р-н, 47715), для негайного виконання.

Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Я. Герчаківська