Головуючий суддя в суді і інстанції
Єдиний унікальний № 374/196/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді - Козіної С.М.,

секретаря - Папенко О.О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 (не з`явився),

представника позивача - ОСОБА_2 (не з`явилась),

відповідачки - ОСОБА_3 (не з`явилась),

представника відповідачки - ОСОБА_4 (не з`явився),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення одноособового виховання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника подав до суду вищезазначений позов, в якому представник позивача посилалась на те, що 15.10.2010 між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, про що 15.10.2010 в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №748. Сторони мають двох неповнолітніх доньок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами тривав 10 років. На даний час сімейні відносини між позивачем та відповідачкою фактично припинилися, з середини 2022 року подружжя має роздільний бюджет та фактично спільне господарство не веде, проживають окремо в різних країнах. Позивач та відповідачка мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання як чоловіка та жінки припинено, та за переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Дана ситуація негативно впливає на психічний розвиток дітей, на стан здоров`я всіх і спричиняє всім членам сім`ї душевні та моральні страждання. Тому, позивач вважає за необхідне розірвати шлюб між ним та відповідачкою. З 14.04.2022 відповідачка виїхала до Республіки Польща. На даний час відповідачка має намір залишитись на постійне місце проживання в Республіці Польща. Неповнолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 почали переважно проживати разом із позивачем, який самостійно виховує їх та повністю забезпечує їх потреби. Діти категорично заперечують проти того, щоб покинути Україну і проживати разом з матір`ю на території Республіки Польща. Разом з тим, відповідачка не заперечує, щодо одноособового виховання дітей позивачем в Україні та підтверджує всі викладені вище факти Договором від 30.05.2023, посвідченим Сєровою О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 1088. Таким чином, у позивача виникла необхідність встановити факт одноособового, самостійного виховання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 для отримання щомісячної грошової допомоги на дітей та зменшити суму загального місячного оподатковуваного доходу, отриманого від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги. В позовній заяві представник позивача просила суд розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований 15.10.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, про що 15.10.2010 в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №748. Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком - ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ). Визначити що одноособове виховання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснюватиметься батьком - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, в позовній заяві просили проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримували у повному обсязі.

Відповідачка та представник відповідачки у судове засідання не з`явились, останній подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги відповідачка визнала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Враховуючи, що визнання відповідачкою позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання ОСОБА_3 позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з позовною заявою та доданими письмовими доказами до неї, батьки досягли згоди щодо місця проживання дітей з батьком, оскільки відповідачка проживає в Республіці Польща.

Керуючись ст. 10, 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 142, 198, 200, 206, 223, 247, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення одноособового виховання дітей, - задовольнити у повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), який був зареєстрований 15 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, про що 15 жовтня 2010 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 748, - розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Визначити, що одноособове виховання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснюватиметься батьком - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя