Справа № 369/8294/23
Провадження №2/369/4562/23
УХВАЛА

про залишення без руху

06.06.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відділу у Лиманського районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області державного кадастрового реєстратора Рубченко О.В., приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Федотової Ольги Віталіївни, міськрайонного управління у Києво-Святошинського районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії, передачу земельної ділянки у власність,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відділу у Лиманського районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області державного кадастрового реєстратора Рубченко О.В., приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Федотової Ольги Віталіївни, міськрайонного управління у Києво-Святошинського районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії, передачу земельної ділянки у власність.

Розглянувши вказану позовну заяву вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд зауважує, що якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 073,60 грн.

Згідно положень ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, приписами ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Належним доказом про сплату судового збору є оригінал квитанції про його сплату. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При зверненні до суду позивачем заявлено 8 (вісім) вимог немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

Позивачем при зверненні до суду заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 136 ЦПК України, та положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Для звільнення чи відстрочення від сплати судового збору позивачу необхідно надати суду належні докази щодо важкого майнового стану, який не дає можливості сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може звільнити від сплати судового збору за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім"ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров"ю.

У своєму клопотанні позивач вказує, що відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суму виплачених доходів та утримання податків за попередній 2022 календарний рік сума отриманого доходу за 01-04 квартал 2022 року становить 16 376 грн. Розмір судового збору значно перевищує 5% річного розміру його річного доходу за попередній календарний рік. Також вказав, що на даний момент перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки з квітня 2022 року призупинено діяльність його роботодавця та зупинено дію трудового договору, а тому заробітня плата не нараховується та не виплачується.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VIта статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Надані до суду докази не можуть однозначно свідчити про неможливість сплати позивачем судового збору у встановленому законом розмірі. Так, за твердженням позивача та відповідно до наданих до суду доказів, він не працює та не має доходів, що вочевидь не відповідає дійсності, оскільки доказів про те, що він перебуває на утриманні в будь-яких осіб до суду не надано. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач є непрацездатною особою, або наявні інші підстави неможливості його працевлаштування.

Крім того, позивачем не було надано і доказів про те, що в нього відсутнє рухоме та нерухоме майно, за рахунок якого він може отримувати доходи, та він не є засновником юридичних осіб, які не перебувають у стадії припинення та отримують прибуток.

Самі по собі дані про відсутність доходу, та перебування у статусі безробітної особи, не свідчать про дійсний матеріальний стан позивача. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення його від сплати судового збору.

З наведеного вбачається, що позивачем не надано суду належних доказів наявності у нього обставин, які відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення його від сплати судового збору, тому у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.

Окрім того, позивач посилається на те, що перебуває на службі у Збройних Силах України, що також є підставою для звільнення від сплати судового збору, на підтвердження чого надає довідку за №373 від 09.05.2023 року Київського національного університету імені Тараса Шевченка.

Однак, для звільнення від сплати судового збору на підставі п. 12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Виходячи зі змісту заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позовна заява не пов`язана з виконанням позивачем військових обов`язків та не стосується його службових обов`язків, а тому позивач не може бути звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного позивачу необхідно надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 8 588,80 грн. за 8 (вісім) вимог немайнового характеру та сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у відповідності з урахуванням ціни позову та долучити до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.175,177,185, ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відділу у Лиманського районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області державного кадастрового реєстратора Рубченко О.В., приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Федотової Ольги Віталіївни, міськрайонного управління у Києво-Святошинського районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії, передачу земельної ділянки у власність- залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків шляхом направлення йому копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Андрій ВОЛЧКО