КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/5629/22 Головуючий у суді І інстанції Хоменко В.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Київська міська рада, Дніпровська міська рада,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просив встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, є двоюрідним племінником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Софіївка Дніпропетровської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ним здійснюється оформлення спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавців: ОСОБА_3 (матір), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 (син), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до складу якої входять: 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , розташованої в житловому будинку літера «А-9»; 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , розташованої в житловому будинку літера «А-9» (після смерті ОСОБА_3 ); 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , розташованої в житловому будинку літера «А-9»; квартира АДРЕСА_2 , (після смерті ОСОБА_2 ).

Посилалася на те, що встановлення факту родинних відносин між ним та його двоюрідним дядьком породжує для нього юридичні наслідки, оскільки від цього залежить виникнення його права на спадкування як спадкодавця п`ятої черги.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 червня 2023 року провадження у справі закрито.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що факт родинних відносин ОСОБА_1 із ОСОБА_2 вже встановлений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року у справі № 752/15252/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київська міська рада. Мотивуючи цей висновок, суд послався на те, що вимоги у даній справі та у справі № 752/15252/22 є тотожними, що унеможливлює розгляд цієї справи, а тому провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявник в особі представника - адвоката Подольського А.А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що заявником у межах цієї справи заявлено вимоги про встановлення факту родинних відносин з метою оформлення спадщини, яка відкрилася щодо майна двох спадкодавців та щодо двох об`єктів нерухомого майна.

При цьому оформлення спадщини здійснюється заявником в нотаріальному порядку у двох різних нотаріальних округах: Київському та Дніпропетровському. До участі у справі в якості заінтересованих осіб одночасно залучено дві заінтересовані особи: Київську міську раду та Дніпровську міську раду.

Однак, суд першої інстанції належної оцінки наявним у справі доказам не надав, у зв`язку з чим неповно встановив обставини, які мають значення для справи, з яких достовірно вбачається, що звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, заявник переслідував одночасно дві мети: 1) оформити в порядку спадкування право власності на квартиру, яка знаходиться в м. Києві; 2) оформити в порядку спадкування право власності на квартиру, яка знаходиться в м. Дніпрі.

В послідуючому, зважаючи на позицію заінтересованої особи - Дніпровської міської ради, заявником прийнято рішення вирішити питання, пов`язані із встановленням факту родинних відносин з метою спадкування квартири у м. Києві в іншому провадженні. Однак, при дослідженні рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 січня 2023 року у справі № 752/15252/22 судом не було встановлено, з якою ж саме метою заявник просив встановити відповідний факт родинних відносин, як і не було встановлено того, що на відмінну від підстав заяви у даній справі, така підстава, як забезпечення права на спадкування квартири, що знаходиться в м. Дніпрі, у цій справі відсутня.

Законодавством, в т.ч. процесуальним, не заборонено звертатись до суду із заявою про встановлення одного і того ж юридичного факту, якщо при цьому мета встановлення факту є відмінною. Зазначеного не було враховано судом першої інстанції та, як наслідок, неправильно встановлено обставин, які мають значення для справи, та зроблено висновки, які обставинам справи не відповідають.

Суд дійшов висновку про тотожність вимог у даній справі та у справі № 752/15252/22, однак цей висновок є помилковим, оскільки у цих справах, незважаючи на один і той же предмет, різні (відмінні) підстави заяв, а також різний суб`єктний склад учасників.

Відтак, зробивши відповідний висновок та закривши провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , суд фактично створив останньому перешкоди для реалізації його законних прав та інтересів у передбачений законом спосіб - оформлення спадщини щодо частини спадкового майна у нотаріальному порядку.

Таким чином, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм процесуального права, зокрема, пункту 3 частини першої статті 255, частини четвертої статті 263 ЦПК України, в результаті чого заявнику створені перешкоди у доступі до правосуддя.

В порядку, визначеному статтею 360 ЦПК України, на адресу суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу заінтересованих осіб не надходив.

Учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заінтересовані особи причини неявки до апеляційного суду не повідомляли, а представник заявника надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, тому колегія суддів дійшла висновку, що їх неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені у статті 255 ЦПК України.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі з наведеної підстави можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, а підстава - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При визначенні підстави позову як елементу його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» («Brumarescu v. Romania»), пункт 61).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі» (пункти 26, 27).

Колегія суддів враховує, що юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення, а тому у заяві про встановлення юридичного факту необхідно зазначати мету встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, останній просив встановити факт його родинних відносин із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .Також була зазначена мета для встановлення такого факту - спадкування належного ОСОБА_2 майна.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що і в заяві у даній справі, і в заяві у справі № 752/15252/22 була заявлена одна і та ж вимога - встановлення факту родинних відносин між заявником та ОСОБА_2 та одна і та ж мета - оформлення спадщини після його смерті.

Посилання заявника на те, що в поданих ним до суду двох заявах про встановлення одного і того ж факту він переслідував дві різні мети, а саме оформлення права на спадкове майно в м. Києві та в м. Дніпрі є помилковими, оскільки метою подання цих заяви є оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Разом із тим, колегія суддів відзначає, що зазначення мети дає можливість суду не тільки зробити висновок, чи дійсно факт є юридичним і тягне за собою правові наслідки, а і визначити коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

Дійсно, Дніпровська міська рада може бути заінтересованою особою при встановленні заявленого факту, оскільки в залежності від його встановлення заявник може реалізувати своє право на оформлення спадщини, або ж спадщина набуде статусу відумерлої.

Проте, є нелогічним і таким, що не ґрунтується на вимогах ЦПК України ініціювання різних судових процесів в порядку окремого провадження з розгляду одного і того ж питання, дослідження одних і тих самих доказів, але за участі різних заінтересованих осіб.

Не може особа звертатись із декількома заявами про встановлення факту родинних відносин з однією і тією ж особою та зазначати різних заінтересованих осіб в залежності від того, в яких територіальних громадах знаходиться належне спадкодавцю спадкове майно.

Заявник, звернувшись до суду із заявою в даній справі та залучивши заінтересованих осіб: Київську та Дніпровську міські ради, в подальшому подав аналогічну заяву, але вже без участі Дніпровської міської ради і при цьому причиною для такого подання окремої заяви зазначив саме позицію Дніпровської міської ради, яку вона висловила в цій справі у відзиві на заяву, тобто діяв недобросовісно всупереч завданням цивільного судочинства, проголошеним у статті 2 ЦПК України.

Отримавши рішення суду за заявою, в якій були встановлені факти його родинних відносин із спадкодавцем ОСОБА_2 , ОСОБА_1 намагається встановити такий же факт вже за участі Дніпровської міської ради.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, при розгляді даної справи заявник зможе посилатись на рішення суду у справі № 752/15252/22, яким встановлені обставини саме щодо нього, а саме факт його родинних відносин, що робить розгляд заяви у даній справі формальним.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, що не виключає в подальшому захист своїх прав та інтересів Дніпровською міською радою в апеляційному та касаційному порядку оскарження судових рішень.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанціївідповідно до вимог статті 379 ЦПК України, апеляційним переглядом не встановлено, ухвала про закриття провадження у справі відповідає встановленим судом обставинами справи.

За таких обставинколегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і обґрунтовані підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого заявником судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 червня 2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2023 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній