Справа № 337/911/23
Провадження № 2/337/486/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Головне управління Державної міграційної служби в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовної заяви

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно до Договору купівлі - продажу квартири. За даною адресою зареєстрована ОСОБА_2 . Фактично на даний момент відповідач у зазначеному житловому приміщенні не проживає з лютого 2022 року, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в даному житловому приміщенні не зберігає, участь в оплаті комунальних платежів не бере, майнові витрати на утримання приміщення несе лише позивачка. Відповідачка добровільно вищевказаним жилим приміщенням не користується без поважних причин.

Просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила праве користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 ; встановити порядок виконання рішення суду шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 23.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.

Відзив на позовну заяву не надходив.

Позивачка ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник третьої особи надала пояснення, у яких просить розглядати справу за відсутності представника УМДС України в Запорізькій області, не вважають себе третьою особою.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установлені судом фактичні обставини у справі.

Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 23.09.2022 року, позивачка ОСОБА_1 являється власником квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С., і зареєстрований у реєстрі за номером 555.

Пунктом 16 договору купівлі-продажу, від 23.09.2022 року, передбачено, що продавець ОСОБА_3 зобов`язується зняти з реєстрації всіх осіб у строк до 27.09.2022 року.

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до листа ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 02.02.2023 року за № 616183, ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_2 з лютого 2022 року.

Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей та мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім`ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а отже припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сімї на користування цією квартирою.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6-ти місяців.

Стаття 72 ЖК України дозволяє визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців в займаному будинку такою, що втратила право на користування ним.

Суду не надано будь яких доказів того, що відповідачка ОСОБА_2 є власницею, або співвласницею квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Факт не проживання ОСОБА_2 у спірній квартирі, крім тверджень позивача, підтверджується письмовим листом ТОВ «Місто для людей Запоріжжя».

Тобто, у спірному житловому приміщенні зареєстрована ОСОБА_2 , яка була зареєстрована продавцем до того, як позивачка набула право власності на квартиру.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (Постанова ВС від 25 липня 2018 року справа № 638/13030/13-ц. провадження № 61-20713св18).

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З аналізу норм права, враховуючи, що реєстрація відповідачки в квартирі обмежує позивачку у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, остання як власник квартири має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Враховуючи, що відповідачка втрачає право користування жилим приміщенням внаслідок припинення права власності попереднього власника, самостійного права на житло при новому власникові з підстав, передбачених законом, не набула, не є членом сім`ї власника житла (згідно ст.156 ЖК України), договір найму з власником не укладала (ст.158 ЖК України), власник житла не надає згоду на її проживання в квартирі (ст.383 ЦК України, ст.161 ЖК України), відповідачка підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином суд вважає, що вимоги позивачки, в цій частині, законні, обґрунтовані, та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог встановлення порядку виконання рішення суду шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 267 ЦПК України, Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Забезпечення виконання рішення здійснюється в порядку забезпечення позову. Забезпечення виконання рішення скасовується після повного виконання відповідачем рішення суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється підставі судового рішення, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померло.

Суд вважає за необхідне вказати що рішення є підставою для зняття особи з реєстрації за місцем реєстрації. Фактична позовна вимога щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачка не може бути задоволена, оскільки правовим наслідком визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є зняття її з реєстраційного обліку у вказаному житловому приміщенні відповідними державними органами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. 89, 206, 229, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: