Справа №551/1413/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2023 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сиволапа Д.С.

секретаря Бараненко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шишацької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2023 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шишацької селищної ради по визнання за позивачем за набувальною давністю, права власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,85 га, яка розташована в с. Федунка Миргородського району Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач правомірно отримала у володіння вищевказану земельну ділянку, яка належала її діду та більше 10 років відкрито, безперешкодно та добросовісно володіє нею, однак позбавлена оформити на себе право власності на дане майно в позасудовому порядку.

Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Позивач та ї представник в судове засідання з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, підтримання позовних вимог та доводів позовної заяви. Проти винесення рішення у підготовчому засіданні не заперечували.

У визначений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не надав, в судове засідання у визначений час не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність відповідача та визнання позову в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть НОМЕР_1 від 15 січня 1999 року (а.с.8).

Померлому ОСОБА_2 за життя на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 054347, виданому на підставі рішення виконавчого комітету Федунської сільської ради від 22.09.1995 року № 22 належала земельна ділянка площею 0,85га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.14).

Відповідно до довідки Федунського старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 09.11.2023 № 02-21/511 вищевказана земельна ділянка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.25).

Позивач ОСОБА_1 є онукою за батьківською лінією померлого ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справа (а.с.6, 9).

Батько позивача (син ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 трагічно загинув в ДТП 10 липня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с.8).

Таким чином, позивач має право претендувати на спадщину ОСОБА_2 за правом представлення (ч.2 ст. 529 ЦК УРСР).

Рішенням Шишацької селищної ради від 28 серпня 2008 року, яке 09 вересня 2008 року набрало законної сили, за ОСОБА_1 , як за спадкоємцем першої черги за законом, визнано право власності на рухоме майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 діда ОСОБА_2 (а.с.13).

Зі змісту даного рішення слідує, що ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , інші спадкоємці які прийнятті спадщину або претендують на неї відсутні. Разом з тим, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що вона на момент смерті діда була неповнолітньою та вчасно не подала заяву про прийняття спадщини.

Тобто державний нотаріус підтвердила неможливість успадкування позивачем ОСОБА_1 майна її діда ОСОБА_2 у позасудовому (нотаріальному порядку) через наявність певних законодавчих невизначеностей.

Разом з тим, не оформивши свого спадкового права на належну дідові земельну ділянку, позивач після смерті останнього почала відкрито та добросовісно володіти нею, використовуючи її за цільовим призначенням, оскільки саме їй належав житловий будинок під яким дана земельна ділянка й знаходилась.

Так, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 01 вересня 1998 року позивач ОСОБА_1 отримала в дар від своєї матері ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до довідок Федунського старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 13.10.2023 №№ 02-21/452, 02-21/453 вищевказаному житловому будинку в порядку перейменування присвоєно адресу: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Відповідно до інших довідок того ж органу місцевого самоврядування №№ 02-21/509, 02-31/510 від 09.11.2023 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 з 26.01.1990 по даний час. Знімалась з реєстрації в період з 27.08.2007 по 25.07.2012 на період навчання. Наразі за даною адресою проживає разом з трьом малолітніми дітьми (а.с. 24,26).

26 грудня 1992 року Кабінетом Міністрів України прийнято Декрет «Про приватизацію земельних ділянок» № 15-92, яким сільським, селищним, міським Радам народних депутатів наказано забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Цим же декретом зупинено дію ст. 23 ЗК України 1990 року про те, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Вказаний Декрет втратив чинність лише 04.10.2006 року на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V.

Абзац. 2 п.1 Розділу Х «Перехідні Положення» ЗК України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 1. ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 4 вказаної статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до роз`яснень, наведених у Постанові Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Як встановлено судом з матеріалів справи позивач після смерті діда щонайменше з 25 липня 2012 року добросовісно заволоділа земельною ділянкою, яка знаходиться під належним їй житловим будинком та була оформлена на померлого діда, і більше 10 років безперервно та відкрито володіє даною земельною ділянкою, використовуючи її виключно за цільовим призначенням. Крім позивача жодні особи на вказану земельну ділянку не претендують.

Разом з тим, неналежне оформлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті діда, ліквідація в Шишацькій територіальній громаді державної нотаріальної контори, вчасне не присвоєння спірній земельні ділянці кадастрового номеру та відсутність технічної документації на неї перешкоджають позивачу оформити своє право власності на дану земельну ділянку через нотаріуса в порядку спадкування.

Зважаючи на все вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач на стягненні з відповідача судових витрат не наполягає, суд відносить їх на рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шишацької селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства площею 0,85га, яка розташована в с. Федунка Миргородського (колишнього Шишацького) району Полтавської області і належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі Державного акту на праві приватної власності на землю серії IV-ПЛ № 054347, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Федунської сільської ради Народних депутатів від 22 вересня 1995 року № 22, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16 березня 1998 року за № 59.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його проголошення (підписання).

Головуючий - суддя Д.С. Сиволап