Справа№592/5880/22
Провадження №2/592/180/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Середницької І.О., представника позивача адвоката Бондар В.М., відповідача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, ОСОБА_3 , про встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом (а.с.1-3, 82-86) і вимоги обґрунтовує тим, що з 22 січня 2010 року по 2021 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 . Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.03.2021 року шлюб між ними був розірваний. За період шлюбу ними була придбана двохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані та проживають відповідно до довідки про склад сім`ї: вона, відповідач, повнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_3 та малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була оформлена за їх спільною згодою на відповідача. Постановою Сумського апеляційного суду від 19.07.2022 року суд поділив між сторонами спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , інша 1/2 частина квартири належить відповідачу. Згідно з технічним паспортом квартира АДРЕСА_2 складається з: житлової кімнати №3 - 13,8 кв. м, спальної кімнати №2 - 13,9 кв. м, з балконом 2,0 кв.м., кухні - 6,80 кв.м, санвузлу - 2,7 кв.м., коридору - 8,0 кв. м. У спальній кімнаті №2 -13,90 кв.м розташований стіл, де малолітній син ОСОБА_5 учить домашні завдання, ліжко, де він відпочиває, шафа де знаходяться його особисті речі. Інша кімната №3 -13,80 кв.м також обладнана меблями та диваном, шафою, де позивач з повнолітнім сином може проживати. На даний час відповідач проживає у квартирі разом з малолітнім сином ОСОБА_6 , він змінив замки у вхідних дверях квартири, тим самим порушив її права, як співвласника квартири, не даючи їй можливість, проживати та користуватися її частиною власності квартири. Вона як співвласник вимушена орендувати квартиру разом з повнолітнім сином. На всі її пропозиції вирішити питання мирним шляхом, надати ключ від квартири та виділити кожному співвласнику по кімнаті, відповідач не реагує, тому вона вимушена звертатися до суду за поновленням її конституційних прав як власника частини квартири та визначення порядку користування квартирою. У відповідності до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають фактичне місце проживання. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; власність зобов`язує. Спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а порядку спільного користування нею, не припиняють режиму спільної часткової власності, такий режим зберігається. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спірне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. У зв`язку з тим що відповідач, як співвласник зазначеної квартири відмовляється спілкуватися, вирішувати питання стосовно зазначеної квартири, домовленість про спільне користування та розпорядження зазначеною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , у позасудовий спосіб не можливе. Тому, просить суд, встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за нею, ОСОБА_2 право користування кімнатою № 3пл.- 13,8 кв.м, за ОСОБА_1 визнати право користування кімнатою №2 пл.13,9 кв.м з балконом пл.2,0 кв.м., згідно технічного паспорту на вищезазначену квартиру, кухню площею 6,80 кв.м, коридор площею 8,0 кв.м, санвузол - 2,7 кв.м залишити в спільному користуванні. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками, та визнати за нею, ОСОБА_2 , право користування кімнатою №3 пл.13.80 кв.м , за ОСОБА_1 визнати право користування кімнатою №2 пл.13,90 кв.м, з балконом пл.2.0 кв.м, згідно технічного паспорту на вищезазначену квартиру, кухню площею 6,80 кв.м, коридор площею 8,00 кв.м, санвузол площею 2,70 кв.м, залишити в спільному користуванні; зобов`язати ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні виділеною їй кімнатою та місцями загального користування у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та передати ключ від вхідних дверей та надання можливості вільного доступу до житлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бондар В.М. позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав, просив суд їх задовольнити. Приймаючи участь в судовому розгляді, позивач ОСОБА_2 пояснила, що з 2020 року вона не проживає в квартирі. В вересні 2020 року відповідач змінив замки, деякі її речі відвіз до батьків в село. Вона почала винаймати житло. Повернулася до квартири в жовтні 2020 року. Через тиждень-два відповідач знову вивіз її речі. В січні 2021 року вона разом з дітьми переїхала в орендовану квартиру. В лютому 2021 року відповідач забрав сина ОСОБА_6 і проживає з ним. До квартири вона не може потрапити з січня 2021 року, оскільки відповідач уже двічі змінив замки. В січні 2021 року він забрав у неї комплект ключів від квартири.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, надав відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , в якому зазначив, що на даний час у квартирі АДРЕСА_2 проживає він разом із малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином позивачки та відповідача. У спальній кімнаті площею 13,9 кв.м, з балконом, мешкає малолітній син ОСОБА_5 , у якого є своє ліжко, стіл, шафа, комп`ютер та інші предмети та речі необхідні для проживання та його навчання, а у спальній кімнаті площею 13,8 кв.м мешкає він. Тобто у сина ОСОБА_6 та у ного є окремі жилі кімнати, де вони проживають та зберігаються їхні речі та предмети, які необхідні для проживання та навчання малолітнього сина. Встановлення порядку користування квартирою позбавить сина права на проживання у власній кімнаті цієї квартири, що призведе до порушення здійснення його права на особисте життя, оскільки ОСОБА_5 не бажає бачити свою матір (позивачку) у особистому житті, у зв`язку із цим можуть бути порушені права та інтереси дитини, а тому вони повинні бути захищені. Серед осіб, які здійснюють захист прав дитини, в першу чергу названі її батьки. Захист прав та інтересів дитини здійснюється її батьками через відсутність у дитини цивільної процесуальної дієздатності. Вказане право батьків також пов`язане з обов`язком батьків піклуватися про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, оскільки порушення прав дитини може вплинути на її розвиток. Позивачка не описала, яким чином буде користуватися квартирою малолітній сил ОСОБА_5 , та чи зможе він користуватися усіма кімнатами вказаної квартири, оскільки позивачка намагається у будь-який спосіб позбавити спільного сина ОСОБА_6 користуватися окремою кімнатою. За таких підстав, в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Отже, він вважає, що у зв`язку із поданням такого позову будуть порушені права малолітнього сина ОСОБА_6 , який бажає проживати у своїй кімнаті один. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 пояснив, що в вересні 2020 року позивачка повідомила його, що у неї є інший чоловік, з цього приводу почалися конфлікти. Так, вони прожили до початку 2021 року. В січні 2021 року позивачка виїхала з квартири. 03 січня 2021 року він змінив замки у вхідних дверях квартири. З 22 січня 2021 року син ОСОБА_5 проживає з ним. Марк користується кімнатою, площею 13,9 кв.м, він кімнатою, площею 13,8 кв.м. Позивачка не може потрапити до квартири з січня 2021 року.

Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду пояснення в яких зазначили, що виходячи з позиції відповідача та його представника, щодо проживання малолітньої дитини в спірній кімнаті, можна зробити висновок, що на їх думку кількість членів сім`ї повинна відповідати кількості житлових кімнат в квартирі для кожної особи окремо. Але, вищевказана квартира належить в рівних частках матері та батьку малолітнього ОСОБА_6 , які саме і будуть визначати, як законні представники дитини, спосіб та порядок користування їх малолітнім сином нерухомим майном, яке необхідно для повного та всебічного розвитку дитини, враховуючи склад нерухомого майна, яке належить батькам дитини та кількість членів родини, які проживають в ньому. Просять справу розглядати за відсутності їх представника.

Третя особа - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові пояснення. В письмових поясненнях повідомив, що він навчається у вищому навчальному закладі в м.Києві. Його мати ОСОБА_2 винаймає квартиру, кілька разів ОСОБА_1 вивозив речі матері з квартири АДРЕСА_2 , змінив замки. В січні 2021 року мати переїхала в орендоване житло, де проживала з ним та сином ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_6 забрав ОСОБА_1 і з того часу квартирою вони не користуються.

Ухвалою суду від 29.09.2022 року залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, та ОСОБА_3 повнолітнього сина ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 29.09.2022 року витребувано з Сумського районного управління поліції матеріали перевірки за заявою ОСОБА_2 щодо перешкод у користуванні квартирою.

Ухвалою суду від 04.11.2022 року заява представника позивача ОСОБА_2 адвоката Бондар Валерія Миколайовича про забезпечення позову задоволена частково та зобов`язано відповідача ОСОБА_1 не змінювати замків на вхідних дверях квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав:

Суд установив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.03.2021 рокуи (а.с.6-7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з постановою Сумського апеляційного суду від 19.07.2022 року у справі №592/3056/21 (а.с.14-18) визначена частка позивачки у спільному майні подружжя та визнано за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_2 , яка. Позивачка ОСОБА_2 зареєструвала право власності на частину квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.19). Отже, сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , частка кожного в праві власності на квартиру становить .

На цей час у зв`язку з переплануванням квартира АДРЕСА_2 складається з двох окремих житлових кімнат, площею 13,9 кв.м, з балконом, площею 2 кв.м, та 13,8 кв.м, кухні, площею 6,8 кв.м, коридору, площею 08кв.м та санвузла, площею 2,7 кв.м.

Викладені обставини підтверджуються технічним паспортом на квартиру від 16.02.2022 року (а.с.68-69).

В квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані сторони, син сторін ОСОБА_7 та син ОСОБА_2 від першого шлюбу ОСОБА_3 (а.с.36).

З січня-лютого 2021 року і на цей час в квартирі проживає відповідач ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_6 , і відповідно відповідач займає житлову кімнату, площею 13,8 кв.м, ОСОБА_5 користується кімнатою, площею 13,9 кв.м, з балконом, площею 2 кв.м. З лютого 2021 року малолітній ОСОБА_5 не спілкується з матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 СК України визначає, що при наявності спору щодо місця проживання малолітньої дитини спір вирішується судом. На цей час в провадженні Ковпаківського районного суду м.Суми перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини - ОСОБА_8 .

Позивачка ОСОБА_2 винаймає житло за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується договорами найму (а.с.29-32).

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частини перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Суд установив, що відповідач ОСОБА_1 змінив замки на вхідних дверях квартири і позивач ОСОБА_2 позбавлена можливості користуватися квартирою. З січня 2021 року позивач ОСОБА_2 винаймає інше житло, і не має доступу до квартири АДРЕСА_2 , зокрема, і на час розгляду справи в суді.

Викладені обставини підтвердив і відповідач ОСОБА_1 , який стверджував, що в січні 2021 року він змінив замки на вхідних дверях квартири і можливості потрапити до квартири ОСОБА_2 не має.

Свідок ОСОБА_9 кума ОСОБА_2 пояснила, що позивачка не має можливості потрапити до квартири АДРЕСА_2 . Відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, на будь-який контакт не йде. Так, вона разом з позивачкою приходили до квартири 30.01.2023 року, двері у квартиру закриті, ключів у ОСОБА_2 не має. В грудні 2021 року також приходила позивачка до квартири, не змогла потрапити. Через пів-години ОСОБА_1 з ОСОБА_6 вийшли з квартири.

Свідок ОСОБА_10 сусід сторін, пояснив, що він знає подружжя ОСОБА_11 з 2019 року. ОСОБА_1 був на заробітках за кордоном, а ОСОБА_2 проживала в квартирі АДРЕСА_2 з двома дітьми. Згодом ОСОБА_2 переїхала на інше місце проживання, а в квартирі залишився проживати ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6 . Близько року він не бачив позивачку. ОСОБА_2 йому сказала, що ОСОБА_1 не пускає її до квартири. В січні 2023 року він бачив ОСОБА_2 біля будинку. Чи створює ОСОБА_1 перешкоди для ОСОБА_2 в користуванні квартирою, він підтвердити не може.

Свідок ОСОБА_12 дружина рідного брата ОСОБА_1 пояснила, в квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6 . Сторони розлучилися і ОСОБА_2 виїхала з квартири, два останні роки в квартирі не проживає. Стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 напружені. Позивачка виїхала з квартири за власним бажанням, винайняла собі квартиру. ОСОБА_1 перешкод позивачці у користуванні квартирою не чинив, їй про це нічого невідомо. Періодично вона провідує свого брата та племінника. Неможливо, враховуючи житлову площу кімнат, щоб в квартирі ще проживала ОСОБА_2 . В кімнаті, де проживає ОСОБА_1 , стоїть один диван. В іншій кімнаті ОСОБА_6 комп`ютерний стіл, шкаф, диван, стілець до столу.

Свідок ОСОБА_13 мати позивача, яка проживає в с.Штепівка Сумського району, пояснила, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися з сином і ОСОБА_5 також не бажає спілкуватися з матір`ю. В 2020 році, коли ОСОБА_1 повернувся з Польщі, йому стало відомо, що позивачка йому зраджувала, за дітьми не слідкувала. Позивачка винайняла окреме житло і забрала речі з квартири. ОСОБА_14 повернувся проживати до батька. ОСОБА_1 не виганяв позивачку з квартири. Чи змінював ОСОБА_1 замки, їй невідомо. Всі обставини їй відомі зі слів сина.

Показання свідка ОСОБА_12 , що відповідач не створює перешкод позивачці у користуванні квартирою, спростовуються поясненнями відповідача ОСОБА_1 щодо зміни замків на дверях та не можливості потрапити ОСОБА_2 до квартири.

Свідок ОСОБА_13 мати позивача, яка проживає в іншому населеному пункті, підтвердила, що всі обставини стосовно взаємовідносин сторін, не проживання ОСОБА_2 в квартирі їй відомі зі слів сина ОСОБА_1 .

17.08.2022 року позивач ОСОБА_2 зверталася до Сумського районного управління поліції з приводу перешкод у користуванні квартирою зі сторони ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами Сумського РУП ГУНП в Сумській області. З результатів розгляду заяви ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з постановою Сумського апеляційного суду про визнання за ОСОБА_2 права власності на частку квартири.

Повнолітній син позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 не є співвласником квартири, в квартирі не проживає з осені 2020 року. Тому, визначення порядку користування квартирою між співвласниками не вплине на права ОСОБА_3 .

Аргументи відповідача, що при визначенні порядку користування квартирою будуть порушені права сина ОСОБА_6 суд відхиляє з таких підстав.

Житлова площа квартири АДРЕСА_2 становить 27,7 кв.м, тобто на частку припадає площа 13,85 кв.м, і враховуючи конфігурацію квартири, наявність двох окремих кімнат можливо визначити порядок користування квартирою між співвласниками, а відхилення від ідеальних часток є незначним.

Конвенція про права дитини в преамбулі визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Стаття 18 Конвенції визначає принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позиція відповідача ОСОБА_1 , щоб син ОСОБА_5 користувався окремою кімнатою, спрямована на створення перешкод у користуванні квартирою іншому співвласнику ОСОБА_2 .

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частини перша статті 321 ЦК України).

Позивачка ОСОБА_2 , яка є таким же співвласником квартири, як і відповідач, фактично позбавлена права користуватися квартирою, що і зумовило її звернення до суду для визначення порядку користування квартирою.

Відмова у визначенні порядку користування квартирою, позбавить позивачку правового захисту як співвласника частки квартири і надасть перевагу ОСОБА_1 , який є співвласником квартири в рівних частках з ОСОБА_2 , одноосібно володіти та користуватися квартирою.

Визначення порядку користування квартирою між співвласниками не призведе до порушення норм законодавства у сфері захисту прав дітей, а також норм житлового законодавства. Норма житлової площі для постановки на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов, по місту Суми становить 6 кв.м.

За таких обставин, суд вважає необхідним визначити порядок користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до якого виділити ОСОБА_2 у користування кімнату під №3, площею 13,8 кв.м; виділити ОСОБА_1 у користування кімнату під №2, площею 13,9 кв.м з балконом, площею 2 кв.м, згідно технічного паспорту на квартиру, залишивши в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 коридор, кухню, санвузол.

Оскільки позивачу ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні квартирою, остання не має можливості потрапити до квартири через заміну замків на вхідних дверях квартири, відповідачем ОСОБА_1 не визнається за позивачкою право власності на частину квартири, суд вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні виділеною кімнатою, місцями загального користування за адресою АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_2 ключ від вхідних дверей квартири за вказаною адресою.

З підстав задоволення судом позовних вимог ОСОБА_2 згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1984грн.80коп. в відшкодування судового збору.

Згідно з ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат, а саме, витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу наданий договір від 01.08.2022 року про надання правової допомоги, акт виконаних робіт від 31.08.2022 року з переліком наданих послуг, квитанція про сплату витрат на правничу допомогу в розмірі 12000грн.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивачка, суд бере до уваги норми ч.4 ст.137 ЦПК України та, врахувавши, що справа розглядається в загальному позовному провадженні, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до якого виділити ОСОБА_2 у користування кімнату під №3, площею 13,8 кв.м; виділити ОСОБА_1 у користування кімнату під №2, площею 13,9 кв.м з балконом, площею 2 кв.м, згідно технічного паспорту на квартиру, залишивши в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 коридор, кухню, санвузол.

Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні виділеною кімнатою, місцями загального користування за адресою АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_2 ключ від вхідних дверей квартири за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1984грн.80коп. в відшкодування судового збору та 6000грн. в відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_1 - зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_2

Повне судове рішення складено 16.06.2023 року.

Суддя О.А. Котенко