Провадження № 2-о/638/331/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Теслікової І.І.,

за участю секретаря судового засідання Осіпової Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сніжко Павла Володимировича, заінтересована особа: Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи,-

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Сніжко П.В. звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Циркуни Харківського району Харківської області, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Циркуни Харківського району Харківської області.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_2 є братом ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на території села Циркуни Харківського району Харківської області, яке на момент смерті останнього було окуповане. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання допомоги на поховання та оформлення документів, необхідних для прийняття спадщини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2023 року відкрито провадження по справі.

Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явились, представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить такого висновку.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.

Частиною 2 ст.49 ЦК України передбачено, що актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А, згідно з вимогами ч.3 та ч.4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі порядок державної реєстрації смерті особи, встановлений Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 (зі змінами та доповненнями) (далі - Правила).

Пунктом 1 розділу 5 Правил, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106-о), затвердженої Наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року №545, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану видається лікарське свідоцтво про смерть. Перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється. Одночасно при видачі лікарського свідоцтва про смерть лікар заповнює довідку про причини смерті в одному примірнику і видає родичам померлого чи іншим особам для поховання. Номери довідки про причину смерті і лікарського свідоцтва про смерть мають бути ідентичними. Довідка завіряється круглою печаткою закладу.

У пункті 2.2. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106-о) зазначено, що лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно роз`яснень п.13 зазначеної Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Вимогами ч.1 ст. 317 ЦПК України закріплено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно з ч.2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Циркуни Харківського району Харківської області, про що 25.04.1970 року зроблено відповідний актовий запис за №15, його батьками є: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (копія) серії НОМЕР_1 , згідно якого, його батьками є: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 .

Згідно інформації начальника Циркунівської сільської військової адміністрації Сікаленко М. №01-27/715 від 01.12.2023, остання видана Циркунівською сільської військової адміністрації Харківського району Харківської області, гр. ОСОБА_1 , про те що, його брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який з свідчень сусідів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та похований на території стихійного поховання за адресою АДРЕСА_1 .

З копій письмових пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 вбачається, останні є сусідами ОСОБА_8 , та підтверджують , що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перебування в окупації с Циркуни Харківської області помер його брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та був захоронений ними на кладовищі у селі Циркуни Харківської області.

Разом з тим, суд не бере до уваги письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо встановлення обставин справи з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 200/17947/16-ц (провадження № 61-11275св19) зазначено: «Окрім того, в основу висновків суду були покладені показання свідків, надані свідками суду у нотаріальній конторі та були посвідчені нотаріусом.

Такого порядку надання показань свідків цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено.

Зокрема, статті 90-93 ЦПК України встановлює спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи». Разом з тим, представником заявника не було заявлено клопотання про допит вищезазначених свідків в порядку ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи.

На підтвердження факту смерті заявником надано лише інформацію №01-27/715 від 01.12.2023 складену начальником Циркунівської сільської військової адміністрації Сікаленко М., на підставі пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які свідчили про смерть ОСОБА_2 у певний час.

Оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що заявником ОСОБА_1 не доведено обставини, що свідчать про смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Циркуни, Харківського району, Харківської області.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви представника ОСОБА_10 адвоката Сніжко П.В. про встановлення факту смерті особи.

Керуючись ст.ст.13, 259, 263-265, 268, п.8 ч.1 ст.315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Сніжко Павла Володимировича, заінтересована особа: Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.І.Теслікова