КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року місто Київ.

Справа №756/168/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15945/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року (ухвалено у складі судді Диби О.В., повний текст складено 13.09.2023 р.)

у справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.07.2021 ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок до 400 000 грн. (преміальна картка World Elite). Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 03.10.2022 складає 271713,87 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року задоволено позов частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 235 393, 61 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 3 530, 90 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 03 жовтня 2023 року, згідно поштової відмітки, подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим без детального дослідження всіх обставин.

Вважає, що кредитні правовідносини між сторонами не склалися, що встановлено судом першої інстанції, однак, всупереч вказаному, ухвалено рішення щодо часткового задоволення вимог позивача. Позивачем не надано жодного документу, який би підтвердив надання коштів Відповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

08 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в якому просить у задоволені апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, рішення - залишити без змін.

Вказує на те що, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у вигляді ліміту на платіжну картку.

З розрахунку заборгованості та Виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомати, розраховувався в торгівельній мережі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 доводи скарги підтримав.

Представник банку Гриниха Т.Ю. заперечував проти задоволення скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення районного суду відповідає .

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 16 липня 2021 року звернувся до відповідача за отриманням банківських послуг та отримував банківські послуги, шляхом користування кредитними картками, що йому були видані 21 липня 2021 року та 22 жовтня 2021 року. Судом також було встановлено, що шляхом використання кредитного ліміту та користування карткою для оплати послуг, та знімаючи готівку в банкоматах відповідач отримав кошти від позивача в сумі 235 393 грн. 61 коп., які не повернув.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду про наявність підстав для стягнення отриманих відповідачем коштів відповідає встановленим обставинам та вимогам закону .

Доводи відповідача про те, що зі змісту оскаржуваного рішення вбачається відсутність між позивачем та відповідачем кредитних правовідносин апеляційним судом не приймаються, оскільки, судом достовірно встановлено факт отримання відповідачем коштів в спосіб користування кредитною карткою, проведення розрахунків за товари та послуги, шляхом зняття готівки .

Тобто, договір позики був укладений в момент отримання відповідачем грошей.

Посилання відповідача на те, що він не підписував ніякого договору, а тому не міг порушити строки повернення коштів, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що ст. 1049 ЦК України передбачено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернута протягом 30 днів від дня пред`явлення вимоги.

Крім того в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, підписаний позивачем 22 10 2021 року, в якому передбачено порядок повернення кредитних коштів.

Доводи скаржника про те, що позивачем не надано жодного документу, який би підтвердив надання коштів Відповідачу, спростовуються матеріалами справи, в яких наявна виписка за картковим рахунком відповідача.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19).

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Враховуючи предмет позову, дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, як справа незначної складності, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08.12. 2023 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська