1Справа № 0820/3703/2012 6/335/144/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,
ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що постановою Господарського суду Запорізької області від 21.01.2015 року його визнано банкрутом, скасовано арешти накладені на майно боржника визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядженням майном боржника і виконавчі провадження по даній справі є всі завершені.
У зв`язку з чим, є всі підстави для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України встановленого ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 12.11.2012 року у цивільній справі № 0820/3703/2012.
У судовому засіданні, призначеному на 20.09.2023 року заявник ОСОБА_1 , який приймав участь у справі у режимі відеоконференції на задоволенні заяви наполягав.
У судове засідання, призначене на 14.12.2023 року заявник ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
14.12.2023 року представник заявника адвокат Трубанова В.Г. надала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі та участі заявника ОСОБА_1 . Заяву підтримує у повному обсязі. Просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи ОСОБА_1 , встановленого ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 12.11.2012 року у цивільній справі № 0820/3703/2012. До заяви долучила відповідь ДВС.
Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання, призначене на 14.12.2023 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 14.08.2023 року заступник начальника відділу Зюбрицький А. надіслав суду пояснення на заяву, відповідно до яких просив у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника Відділу.
29.11.2023 року на адресу суду від заступника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зюбрицького А. на запит суду надійшли письмові пояснення щодо заяви ОСОБА_1 , та довідки зі ВП-спецрозділ.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що постановою Господарського суду Запорізької області від 21.01.2015 року у справі № 908/5360/14, фізичну особу ОСОБА_1 визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Скасовано арешт на майно фізичної особи ОСОБА_1 , за винятком майна, на яке згідно із законодавством України не можу бути звернено стягнення, та майна, що перебуває у заставі з підстав, не пов`язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності, який накладено ухвалою суду від 04.12.2014 року № 908/5360/14. Скасовано арешти, накладені на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном боржника.
Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 12.11.2012 року у справі № 0820/3703/2012 провадження № 6/0820/103/2012, тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань за виконавчим провадженням ЗВП № 34803349.
Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.
Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Отже, обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи є тимчасовим засобом, який встановлюється на певний строк, а саме до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.
Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.
Відповідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.
Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.
Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.
Вирішуючи заявлені ОСОБА_1 вимоги, суд приймає до уваги, що
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України запроваджено воєнний стан внаслідок збройної агресії рф.
Дана заява підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, якому змінено територіальну підсудність судових справ Пологівського районного суду Запорізької області згідно із розпорядженням Верховного Суду від 14.09.2022 року № 49/0/9-22.
Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 24.11.2023 року в Пологівському відділі державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні відкриті виконавчі провадження стосовно боржника ОСОБА_1 та, відповідно, зведене виконавче провадження № 34803349 припинено.
На підставі аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» можливо стверджувати, що стягувачем пропущено строк для повторного пред`явлення виконавчого документа з примусового виконання виконавчого листа № 0870/5960/12 виданого 13.09.2021 року Запорізьким окружним адміністративним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави податкового боргу в розмірі 305297,98 грн., який був повернутий стягувачечі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звергнуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними,
Згідно положень чч. 1, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій у трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
Строк повторного пред`явлення виконавчого документа № 0870/5960/12, який було повернуто 12.02.2013 року, сплинув.
Таким чином, станом на момент подання цієї заяви стягувач втратив право пред`явлення виконавчого листа № 0870/5960/12 до виконання, а отже й втратив можливість примусового стягнення боргу.
Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.
У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.
Таким чином, зважаючи на відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 та втрату стягувачем права повторного пред`явлення виконавчого документа, встановлена судом заборона виїзду за межі України не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких спрямоване зазначене обмеження.
Подальше існування обтяження є безпідставним та обмежує права заявника.
Отже, з метою захисту прав та інтересів заявника, враховуючи те, що виконавче провадження завершено, а також у відповідності до норм процесуального права, у суду є всі підстави для скасування заходів забезпечення виконавчого провадження.
Керуючись ст.ст. 260, 261, 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд,
Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.
Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, відносно фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , встановлене ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 12.11.2012 року у цивільній справі № 0820/3703/2012.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Макаров