Справа № 634/571/21
Провадження № 2/529/34/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Петренко Л.Є.,

секретаря Звягольської В.А.,

з участю:

представника позивача адвоката Бабій Л.В.,

представника відповідача адвоката Лаврова В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та втрат від інфляційних процесів за договором позики, -

встановив:

31.05.2021 позивач звернувся з позовом до Сахновщинського районного суду Харківської області про стягнення з відповідачів 3 відсотків річних та інфляційних втрат від простроченої суми позики за період з 27.05.2018 по 27.05.2021 в загальній сумі 299 109,49 грн. Також просить стягнути з відповідачів сплачений судовий збір в розмірі 2 991,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 19.12.2013 між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідачі отримали у борг грошові кошти в розмірі 43 000 доларів США, про що відповідачами складена розписка. Також у розписці зазначено про повернення боргу частинами та сплату пені 0,5% від суми несплаченого боргу у разі несплати коштів у строк. Оскільки відповідачі не виконали свої зобов`язання у строк, позивач звернувся до Сахновщинського районного суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 13.12.2016 позов задоволено частково, стягнуто з відповідачів заборгованість за договором позики від 19.08.2014, яка утворилась станом на 21.01.2016 в розмірі 1 133 468,13 грн, що складається із заборгованості за позикою 1 112 812 грн, 3% річних від простроченої суми 17 836 грн, пені за прострочення зобов`язання 2820,13 грн та судового збору.

В ході виконавчого провадження, неодноразово проводились торги арештованого майна відповідачів і 17.08.2018 позивачем надано згоду на залишення за собою нереалізованого житлового будинку. За рахунок чого заборгованість частково погашено. Станом на 12.02.2021 ВДВС відкрито виконавче провадження на суму заборгованості 1 042 258,13 грн. Враховуючи приписи ст.625 ЦК України, просить стягнути з відповідачів 3 % річних та інфляційних втрат від простроченої суми позики за період з 27.05.2018 по 27.05.2021 в загальній сумі 299 109,49 грн. та судовий збір.

Ухвалою судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 10.06.2021 відкрито провадження у справі і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Сахновщинського районного суду Харківської області від 26.11.2021 частково задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, а саме заборонено відповідачам та іншим особам відчуження нерухомого майна земельної ділянки кадастровий № :01:000:0430 та земельної ділянки кадастровий № :00:004:0055.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.03.2022 р. N 7/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Сахновщинського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 05.09.2022 справа прийнята до свого провадження.

Представник позивач адвокат Бабій Л.В., в режимі відеоконференції, підтримала позов з підстав викладених у ньому. Також вказала, що в період перебування виконавчого листа на виконанні, у серпні 2019 року виконавчою службою був переданий позивачу, в рахунок боргу, житловий будинок, власником якого був ОСОБА_3 . Внаслідок чого заборгованість зменшилась на 91 210 грн. У травні 2021 року відповідачі повернули усю суму боргу, про що була складена відповідна розписка на суму 1 133 468 грн 13 коп. Враховуючи, що борг повернутий відповідачами тільки через 5 років після ухвалення рішення суду, відбулася інфляція, просить стягнути 3% річних та втрат від інфляційних процесів в розмірі 299 109,49 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2 991,10.

Відповідачка ОСОБА_1 , в режимі відеоконференції, заперечила проти позовних вимог, вказала що усі кошти за рішенням суду нею повернуті позивачці, вона сплатила 1 133 468 грн 13 коп, а також в рахунок боргу був переданий будинок чоловіка ОСОБА_3 . Тому коштів було сплачено більше ніж за рішенням суду, переплата становить 91 210 грн. Жодних претензій позивачка не мала, коли писалася розписка про повернення боргу у травні 2021 року. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат Лавров В.В., в режимі відеоконференції, підтримав позицію довірительки ОСОБА_1 та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки кошти повернуті у повному обсязі та передано в рахунок боргу житловий будинок, тому не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про розгляд справи належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Як встановлено в рішенні Сахновщинського районного суду Харківської області від 13.12.2016 (справа № 634/867/15), яке залишено без змін апеляційною інстанцією, 16 грудня 2013 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з іншої сторони, укладено договір позики, згідно умов якого ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 356500 грн, (еквівалент 43000 доларів США) та за домовленістю сторін зобов`язався повернути гроші в сумі 356500 грн. частинами до 31 грудня 2014 року - 170000 грн (20500 доларів США), до 31 грудня 2015 року - 186500 грн (22500 доларів США). У разі несплати коштів до 31 грудня 2015 року сплатити пеню 0,5 відсотків від суми боргу за кожний день прострочки про що була складена розписка.

Вказаним рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 19 серпня 2014 року, яка утворилась станом на 21 січня 2016 року, що складається із: заборгованості за позикою у розмірі 1 112 812 (один мільйон сто дванадцять тисяч вісімсот дванадцять) гривень, трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 17836 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять шість) гривень, пені за прострочення зобов`язання у розмірі 2820 (дві тисячі вісімсот двадцять) гривень 13 копійок, а всього 1 133 468 (один мільйон сто тридцять три тисячі чотириста шістдесят вісім) гривень 13 копійок. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним відмовлено.

В подальшому на виконання рішення суду відкрито виконавче провадження, в ході якого виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки стягувачу передано нереалізоване на аукціоні арештоване майно боржника, залишок заборгованості по виконавчому листу складає 1 042 258,13 грн.(а.с.117)

12.02.2021 державним виконавцем знову відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 634/867/15 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в розмірі 1 042 258,13 грн (а.с.8)

Відповідно до розписки від 28.05.2021, вбачається що ОСОБА_2 , в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1 113 468,13 грн. в повному обсязі. Також у розписці зазначено, що матеріальних претензій за виконавчим листом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не має (а.с.118).

Також 28.05.2021 ОСОБА_2 подала до виконавчої служби заяву про закриття виконавчого провадження по виконавчому листу про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості, у зв`язку із фактичним погашенням боргу (а.с.119)

На підставі поданої заяви, 31.05.2021 державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 64479400 (а.с.116).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - стаття 530 ЦК України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином -стаття 599 ЦК України.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові від 08.11.2019 (справа №127/15672/16-ц) Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.04.2018р. та 27.04.2018р. у справах №910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16.11.2018 р. у справі № 918/117/18, від 30.01.2019р. у справах №905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019р. у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Судом встановлено, що відповідачі належним чином не виконували своїх зобов`язань за договором позики письмовою розпискою від 19.12.2013, якою їм надано у борг грошові кошти в сумі 43 000 доларів США (еквівалентом 356 500 грн) у строки, які були ними погоджені. У зв`язку із цим ОСОБА_2 звернулась до суду з вимогою про стягнення суми боргу за договором позики.

Судовим рішенням від 13.12.2016 про стягнення заборгованості за договором позики підтверджено наявність грошового зобов`язання відповідачів перед ОСОБА_2 та його порушення.

Виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, пред`явлений до примусового виконання та після тривалого виконавчого провадження добровільно виконано відповідачами лише 28.05.2021.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) та від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу з відповідачів у 2016 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за договором позики не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 28.05.2021.

Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за період вказаний у позові з 27.05.2018 по 27.05.2021, тобто за останні 3 роки.

Як встановлено судом розмір невиконаного грошового зобов`язання станом на 27.05.2021 складає 1 042 258,13 грн.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем, сума інфляційних втрат та три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання становлять 299 109,49 грн, які розраховані за період з 27.05.2018 по 27.05.2021.

Даний розрахунок не спростований відповідачами.

Проте, як вказує відповідач ОСОБА_1 та не оспорює представник позивача, 28.05.2021 нею та ОСОБА_3 сплачено ОСОБА_2 заборгованість в сумі 1 133 468,13 грн., про що зазначено у розписці, що є більшою сумою ніж визначено у останньому відкритому виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2021 заборгованість по виконавчому листу № 634/867/15 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 становила 1 042 258,13 грн.

Відповідно до розписки від 28.05.2021 відповідачі сплатили позивачу 1 133 468,13 грн, тобто більше ніж визначено у виконавчому провадженні на 91 210 грн.

Тому, суд вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог на суму переплачену відповідачами 28.05.2021, а саме на 91 210 грн.

Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 207 899 грн. 49 коп.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, який складає 2078,75 грн.

Керуючись статтями 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та втрат від інфляційних процесів за договором позики задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 3 % річних та інфляційних втрат від простроченої суми позики, за період з 27.05.2018 по 27.05.2021 в сумі 207 899 грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме по 1039 грн 37 коп з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 19.06.2023

Головуюча Л.Є. Петренко