Справа № 202/1314/19
Провадження № 2/202/2614/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника позивача - Чугай Н.О.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в лютому 2019 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, відповідно до якої просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням річних та інфляційного збільшення в розмірі 19 764,25 грн., з яких 12 338,79 грн. сума основного боргу, 1152,08 грн. сума 3 % річних та 6273,38 грн. - інфляційне збільшення на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. Між КП «Дніпроводоканал» та відповідачем ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відкритий особовий рахунок є підтвердженням отримання послуг та договірних відносин. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання по оплаті послуг водопостачання та водовідведення належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якій відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 31 березня 2018 року складає 12338,79 грн. Загальна заборгованість відповідача перед КП «Дніпроводоканал» складає 19 764,25 грн., з яких 12 338,79 грн. сума основного боргу, 1152,08 грн. сума 3 % річних та 6273,38 грн. - інфляційне збільшення суми боргу. Повідомлення позивача про наявність боргу за надані комунальним підприємством послуги, залишились проігнорованими з боку ОСОБА_1 . До теперішнього часу сума боргу не погашена. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради - задоволені.

22 червня 2023 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.06.2023 року, справа передана судді Слюсар Л.П.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року скасовано і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

При новому розгляді справи представник позивача 11 липня 2023 року подав уточнену позовну заяву в якій визначив сторони по справі та просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на їх користь суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахування 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 19764 грн.25 коп., з них 12338 грн.79 коп. суму основного боргу, 1152 грн.08 коп. суму 3% річних та інфляційне збільшення 6273 грн.38 коп. та судовий збір в розмірі1921 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених в позові підстав.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в межах строку позовної давності. Просили суд застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 вказала, що нею здійснювалася поточна оплата послуг з водопостачання та водовідведення та не здійснювалася оплата боргу поза межами строку позовної давності.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачем ОСОБА_1 встановились фактичні відносини з приводу надання послуг згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , уповноважений власник, ОСОБА_2 донька, співвласник.

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , де уповноваженим власником є ОСОБА_1 , якій відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та станом на 31.31.2018 року складає 12338 грн.79 коп.; інфляційне збільшення суми боргу 6273 грн.38 коп. та 3% річних 1152 грн.08 коп., а всього 19764 грн. 25 коп.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон №1875-IV, який втратив чинність 01.05.2019), а також пп.1 п.32 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 р. №630 (який втратив чинність 01.05.2022), виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» закріплені права та обов`язки споживачів питної води, відповідно до яких споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до Постанови Верховного суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 та Постанови Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання виникла з серпня 2009 року по 31.03.2018 року. Період заборгованості в межах строку позовної давності з 19.02.2016 року по 31.03.2018 року.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачів за період з 19.02.2016 року по 31.03.2018 року становить 4326 грн. 91 коп.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки позивачем не надано доказів щодо перебігу строку позовної давності, тому суд доходить висновку про те, що заявлені вимоги про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення підлягають задоволенню частково в межах строку позовної давності з 19.02.2016 року в розмірі 4326 грн. 91 коп.

Щодо солідарного стягнення з відповідачів інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 6273 грн.38 коп. та 3% річних в розмірі 1152 грн.08 коп., то суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних в межах строку позовної давності у період з 01.03.2016 року по 31.03.2018 року індексація на суму 4 326,91 грн. (Сукупний індекс інфляції) = 101,00% ? 103,50% ? 100,10% ? 99,80% ? 99,90% ? 99,70% ? 101,80% ? 102,80% ? 101,80% ? 100,90% ? 101,10% ? 101,00% ? 101,80% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,60% ? 100,20% ? 99,90% ? 102,00% ? 101,20% ? 100,90% ? 101,00% ? 101,50% ? 100,90% ? 101,10% = 131,588% (за період Березень 2016 - Березень 2018)(Інфляційні нарахування) = 4 326,91 грн. (сума боргу) ? 131,588% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 4 326,91 грн. (сума боргу) = 1 366,78 грн.

Розрахунок 3% річних з 19.02.2016 по 31.03.2018 року :

Період розрахунку: з 19.02.2016 по 31.12.2016 року -317 днів.

4326,91 грн. ( сума боргу) х 3% (процентна ставка) : 100% х 317 (кількість днів) : 366 (днів у році) = 112,43 грн.

Період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року 365 днів.

4326,91 грн. ( сума боргу) х 3% (процентна ставка) : 100% х 365 (кількість днів) : 365 (днів у році) = 129,81 грн.

Період з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року 90 днів.

4326,91 грн. ( сума боргу) х 3% (процентна ставка) : 100 % х90 (кількість днів) : 365 (днів у році) = 32,01 грн.

Всього: 112,43 грн. +129,81 грн.+32,01 грн. = 274,25 грн

Виходячи із вищевикладеного та наданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку інфляційні та 3% річних нараховуюся на суму заборгованості що в межах строку позовної давності, що становить: 3 % річних - 274,25 грн. та інфляційне збільшення - 1366,78 грн., а тому суд вбачає законні підстави для задоволення позовних вимог позивача в цій частині в межах строку позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані й тому підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи що позовна заява підлягає задоволенню та у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1921,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто рівними частками по 960,50 грн з кожної.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 514, 526, 610, 612, 625 ЦК України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про питну воду та питне водопостачання», ст. 160 ЖК України, ст.ст.12,13,76-82,141,247, 258,263,264,265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (м.Дніпро, вул.Троїцька, буд.21а, ЄРДПОУ 03341305) заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення за період з 19.02.2016 року по 31.03.2018 року у розмірі 5967,94 грн., з яких 4326,91 грн. сума основного боргу, 274,25 грн. сума 3 % річних та 1366,78 грн. - інфляційне збільшення.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (м.Дніпро, вул.Троїцька, буд.21а, ЄРДПОУ 03341305) судовий збір по 960,50 грн з кожної.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 18.12.2023 року.

Суддя Л.П. Слюсар