Справа № 953/1722/23
Провадження № 2/953/2361/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.

секретар судових засідань Бондаренко В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» діє адвокат Костюк Л.Т., звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача, яким просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 02 липня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №258 та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 02 липня 2011 року між сторонами зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачем в Республіці Польша м. Єльч-Лясковиці, куди вони змушені були виїхати у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України. Життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Відповідач постійно утримував сім`ю, завжди працював та отримував дохід, яким повністю забезпечував потреби всієї сім`ї, однак він ніколи не приділяв уваги дітям, не цікавився їх життям та їхніми інтересами. З квітня 2022 року вони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не проживають однією сім`єю, а тому вважає збереження сім`ї неможливим та просить розірвати шлюб. На сьогоднішній день позивач самостійно утримує неповнолітніх дітей, відповідач періодично здійснює грошові перекази, але виключно, коли захоче та в тій сумі. Яку сам визначить, іноді грошові кошти надсилаюсь батьки відповідача. Основний тягар по забезпеченню дітей несе позивач, яка по приїзду до Польщі працевлаштувалась на роботу та отримує заробітну плату, якої катастрофічно не вистачає на утримання двох неповнолітніх дітей, оплати орендованого житла, харчування та додаткових витрат. Відповідач має постійний дохід, оскільки офіційно працевлаштований, займається автоперевозками, в тому числі міжнародними, має додатковий дохід, відстежити його доходи у повному обсязі не надається можливим.

26 травня 2023 року представником надані письмові пояснення по суті справи, в яких остання зазначила про наступне. Так, наданий відповідачем трудовий договір № 3 від 15.11.2022 року в розумінні КЗпП та наказу № 260, яким затверджено форму трудового договору, на думку представника позивача таким не є, оскільки більш підпадає під договір цивільно-правового характеру. Так, в ньому не передбачений конкретний розмір заробітної плати, конкретна посада, оскільки в графі «вид діяльності» вказується посада водій автотранспортних засобів, а в графі «працівник виконує обов`язки» вказується, що відповідач керує автомобільним транспортним засобом відповідної категорії, що належить ОСОБА_7 , з цього не зрозуміло, ким працює відповідач та чи працює взагалі, оскільки підтвердженням трудових відносин є повідомлення про прийняття працівника на роботу, яке подається до контролюючого органу. Доказів подання такого повідомлення до відзиву не долучено. Крім того, в трудовому договорі відсутній конкретний розмір заробітної плати, а лише вказано, що розмір заробітної плати встановлюється за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, що також є порушенням чинного законодавства, оскільки відповідно до КЗпП в трудовому договору повинна бути чітко обумовлена заробітна плата. Також в трудовому договорі не передбачена норма тривалості робочого часу, що також є порушенням КЗпП. Представник позивача просила звернути увагу на довідки, які додані до відзиву та нібито підтверджують рівень доходу відповідача, які також викликають у неї сумнів, оскільки відповідно до інформації, яка міститься на сайті Державної служби статистики, середня місячна заробітна плата по Харківській області становить майже 15 000 гривень, а тому довідка з рівнем доходу 8000 гривень не відповідає дійсності, будь-яких інших доказів, окрім цих довідок, відповідачем не додано. Крім того, відповідач до грудня 2022 року надсилав кошти на утримання дітей і це були суми в розмірі набагато більші ніж місячна його зарплата, яка зазначається в довідці. Тобто, або відповідач має інший неофіційний дохід, або цей договір був підписаний для того, щоб зменшити розмір аліментів на утримання дітей. У відзиві представник Відповідача зазначає, що Відповідачем постійно направляються кошти на утримання дітей, але доказів на підтвердження вказаних обставин не надає, останній раз відповідачем були перераховані кошти в грудні 2022 року. Стосовно того, що позивач забороняє спілкуватися з дітьми представник позивача заперечує проти таких доводів, оскільки відповідач за рік спілкувався зі своєю донькою 1 раз, на день її народження, зі старшим сином спілкування зводиться до образ. Позивач ніколи не забороняла спілкуватися дітям з батьком, але в більшості випадків їх спілкування призводить до стресу, діти починають плакати.

Представник позивача ОСОБА_2 , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та пояснила про обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях, а також зазначила, що після розірвання шлюбу позивач просить залишити її прізвище без змін « ОСОБА_8 ».

Аргументи учасників справи.

03 травня 2023 року відповідачем ОСОБА_3 , в інтересах якого на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» діє адвокат Кузьмич Н.О., звернувся з відзивом на позов, в якому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, щодо вимоги про стягнення аліментів, їх він визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у частці від його доходу в 1/3 частині від всіх видів заробітку на двох дітей. Так, відповідач зазначив, що наразі він працює у ФОП ОСОБА_9 на підставі трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю №3 від 15 листопада 2022 року на посаді водія з 16 листопада 2022 року та отримує заробітну плату у розмірі 8000 гривень, інших доходів відповідач не має. Крім того зазначив, що постійно допомагає дітям матеріально, переказуючи грошові кошти на утримання дітей на рахунок позивача. В свою чергу позивач забороняє дітям спілкуватись з відповідачем, не дозволяє останньому приймати участь у вихованні дітей.

Представник відповідача ОСОБА_4 , яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, у судовому засіданні позовні визнала частково, у частці, зазначеній у відзиві на позов, надала суду пояснення аналогічні, вкладеним у відзиві, а також зазначила, що на цей час у зв`язку з воєнним станом відповідач не займається міжнародними перевезеннями, втратив можливість отримання доходу у тому розмірі, який він мав раніше, на цей час займається волонтерством і жодних доходів, крім заробітної плати, відомості щодо якої надані до суду, він не має.

Рух справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Сторони зареєстровали шлюб 02 липня 2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №258 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 02 липня 2011 року).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 07 жовтня 2011 року та серії НОМЕР_3 від 19 травня 2017 року.

Згідно довідки про відвідування школи, виданої директором Державної початкової школи №2 ім. Марії Складовської-Кюрі в Єльч-Лясковцях від 06 лютого 2023 року (яка надана в офіційному перекладі на українську мову), ОСОБА_10 є учнем 6ПА класу Державної початкової школи №2 ім. Марії Складовської-Кюрі в Єльч-Лясковцях Республіки Польща.

Згідно довідки про відвідування школи, виданої директором Державної початкової школи №2 ім. Марії Складовської-Кюрі в Єльч-Лясковцях від 06 лютого 2023 року (яка надана в офіційному перекладі на українську мову), ОСОБА_11 відвідує дошкільний заклад гр.Б «5-річні» Державної початкової школи №2 ім. Марії Складовської-Кюрі в Єльч-Лясковцях Республіки Польща.

Позивачем надана роздруківка з картки «Універсал_банк» грошових переказів, в тому числі від ОСОБА_3 за період з 19 квітня 2022 року по 20 листопада 2022 року (останній переказ у розмірі 10000 гривень 20 листопада 2022 року)

Відповідач з 16 листопада 2022 року працевлаштований на посаду водія автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_9 , що підтверджується трудовим договором №3 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 15 листопада 2022 року, укладеним між ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . Відомості щодо розірвання вказаного договору відсутні.

Згідно довідки про заробітну плату, виданої головним бухгалтером ФОП ОСОБА_9 від 14 квітня 2023 року, ОСОБА_3 за період з листопада 2022 року по березень 2023 року отримав заробітну плату у загальному розмірі 28980 гривень за вирахуванням податку, з січня 2023 року (сукупний дохід за кожний місяць зв винятком листопада 2022 року склав 8000 гривень, з них утримання 1560 гривень, сума до виплати 6440 гривень).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Щодо розірвання шлюбу

За змістом положень ч.1 ст.24 СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що позивач своє прізвище після розірвання шлюбу бажає залишити без змін.

Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, неповнолітні діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка, звертаючись до суду з даним позовом, просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, а не у частці від його доходу, про що він просить у своєму відзиві. Право вибору способу стягнення аліментів на утримання дитини законом надано саме тому з батьків, з ким проживає дитина.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді водія а автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_9 , що підтверджується трудовим договором №3 від 15 листопада 2023 року. У суду немає будь-яких підстав ставити під сумнів дійсність вказаного договору та не приймати його в якості доказу.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 КЗпП, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

З аналізу зазначеної норми права вбачається, що предметом трудового договору є праця особи, яка об`єктом трудових правовідносин, які повною мірою врегульовані трудовим законодавством. Положення цивільного законодавства щодо умов дійсності правочину та правових наслідків недійсності (зокрема з підстав його фіктивності) правочину не можуть бути застосовані для регулювання трудових правовідносин. Отже, відсутність в трудовому договорі певних відомостей, що за думкою представника позивача є вадами його змісту та свідчать про його фіктивність не можуть бути підставою для неприйняття судом такого договору на підтвердження факту працевлаштування відповідача. Крім того, положення Наказу №260 щодо форми трудового договору, на який посилається представник позивача, має рекомендаційний характер. Наданий відповідачем трудовий договір укладений в письмовій формі, має підписи сторін та печатку роботодавця. Позивачем не надано жодних доказів, які б спростовувати доводи відповідача про його працевлаштування. Із зазначених обставин у суду відсутні підстави ставити під сумнів довідки про доходи.

Отже, судом встановлено, що відповідач має офіційне місце роботи, отже отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання двох неповнолітніх дітей.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Такі висновки повністю узгоджуються з висновками, викладеними Верховним судом 26 квітня 2023 року у справі № 199/3284/19.

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в ході судового розгляду справи неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та фактично знаходяться на її утриманні. Зазначені обставини визнаються відповідачем.

Судом також встановлено, що відповідач приймав участь в утриманні неповнолітніх дітей, зокрема шляхом переказу грошових коштів на рахунок позивача, що визнається позивачем, останній переказ грошових коштів на рахунок позивача був здійснений в листопаді 2022 року.

Разом з тим, стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку.

Оскільки судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, а отже тягар по їх утриманню здебільшого покладається на неї, виходячи з вимог сімейного законодавства, відповідно якого дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, враховуючи ту обставину, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, з урахуванням матеріального становища дітей та їх батька, суд вважає необхідним покладення на останнього аліментного зобов`язання.

При визначенні розміру аліментів, окрім вищевказаних правових положень, суд виходить з наступних обставин.

Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні, при цьому, суд враховує ту обставину, що в ході судового розгляду він не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, вважаючи, що на даний час має змогу сплачувати аліменти в такому розмірі.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік». У відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Жодних доказів на підтвердження стану здоров`я дітей та батьків суду не надані.

Позивачем в ході судового розгляду жодним чином не доведено, що позивач, будучи матір`ю неповнолітніх дітей та маючи відповідно до вимог ст. 141 СК України рівний з батьком обов`язок утримувати дитину, не має можливості приймати участь у витратах на неповнолітніх дітей. Суду не надано жодних доказів на підтвердження відсутності у позивача доходу, відомості щодо наявності на її утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, або ж інших обставин, які б виключали можливість позивача приймати участь у матеріальному забезпеченні неповнолітніх дітей, в матеріалах справи також відсутні. Більш того, позивач у позовній заяві зазначає, що працевлаштована в Польщі та отримує дохід у вигляді заробітної плати.

Також позивачем жодним чином не обґрунтована та не доведена необхідність стягнення аліментів саме у розмірі по 10000 гривень на кожну дитину, не надано жодних відомостей щодо несення витрат на утримання дітей, розмір яких відповідав би можливості покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному нею розмірі. Виходячи з пояснень представника відповідача та матеріалів справи, на даний час відповідач офіційно працевлаштований та отримує дохід у вигляді заробітної плати у середньому 8000 гривень щомісячно. Позивачем в ході судового розгляду жодним чином не спростовані такі доводи відповідача, не надано доказів щодо отримання останнім будь-якого іншого доходу, в тому числі додаткового, про що зазначає представник позивача у своїх поясненнях. Доводи представника позивача про те, що розмір заробітної плати відповідача є меншим за вказаний на сайті Державної служби статистики розмір середньої місячної заробітної плати у Харківській області є необґрунтованими та не основані на вимогах закону, оскільки відповідно до діючого законодавства, зокрема Законом України «Про оплату визначено, розмір заробітної плати не може бути нижчим за розмір мінімальної зарплати, встановленої законодавством (6700 грн з 1 січня 2023 року). Діюче законодавство не містить норм щодо обов`язку встановлення заробітної плати за трудовим договором на рівні середньої місячної заробітної плати по області. Щодо доводів представника позивача про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем у позовній заяві розмірі, оскільки він здійснював грошові перекази на карку позивача у такому розмірі, суд зазначає, що дійсно відповідач здійснював перекази грошових коштів у період з 19 квітня 2022 року по 20 листопада 2022 року, про що свідчить роздруківка з рахунку картки «Універсал Банк», надана позивача, і що не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні. Проте такі грошові перекази були здійснені виключно до листопада 2022 року (останній переказ у розмірі 10000 гривень 20 листопада 2022 року), тобто до працевлаштування відповідача у ФОП ОСОБА_9 . Зазначене не може безумновно свідчити про те, що відповідач і на сьогоднішній день має можливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем у позовній заяві, матеріали справи не містять відомостей про те, що після працевлаштування відповідач здійснював грошові перекази позивачу на утримання дітей, в тому числі у розмірі по 10000 гривень на кожну дитину, що могло б вплинути на висновки суду при визначенні розміру аліментів. Враховуючи викладене, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліментів у розмірі по 10000 гривень на кожну дитину може призвести до надмірного фінансового навантаження на відповідача.

Разом з тим, ураховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, задовільний стан здоров`я відповідача та його працездатний вік, який не заважає останньому працевлаштуватися та отримувати заробітну плату більше, ніж він отримає наразі, а також те, що ОСОБА_3 не має інвалідності та на його утриманні не перебувають інші неповнолітні діти та непрацездатні особи, суд, виходячи із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти, вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі по 2300 гривень на кожну дитини, яких буде достатньо, з урахуванням утримання дітей з боку позивача, для забезпечення належного матеріального утримання дітей та їх гармонійного розвитку і який є таким, що не перевищує фінансову спроможність відповідача та не призведе до фактичного отримання відповідачем доходу після відрахування аліментів у розмірі, нижчому від прожиткового мінімуму .

Доводи відповідача щодо добровільної сплати ним коштів на дітей не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів, оскільки докази узгодження сторонами добровільного способу виконання останнім свого обов`язку з утримання дітей, зокрема нотаріально посвідчений договір, у матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Щодо судових витрат.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу у повному обсязі, за подання якого позивачем сплачено при зверненні до суду у розмірі 1073,60 гривень (квитанція 9297-6485-8523-1213 від 24 лютого 2023 року), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 1073,60 гривень. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей частково, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (30% задоволених за кожною вимогою про стягнення аліментів) - у розмірі 493,86 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 02 липня 2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №258 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу ОСОБА_1 залишити без змін - « ОСОБА_8 ».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2300 (дві тисячі триста) гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2300 (дав тисячі триста) гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 493,86 гривень.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 16 червня 2023 року.

Суддя Т.В. Бобко