№ 2/183/5142/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 грудня 2023 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Бака Оксана Василівна про зняття арешту з домоволодіння та визнання права власності на частину домоволодіння як майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Бака Оксана Василівна про зняття арешту з домоволодіння та визнання права власності на частину домоволодіння як майна подружжя.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Разом з тим, звертаючись до суду із позовом про скасування арешту, накладеного на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.08.2001 року на спірне домоволодіння, власником якого є ОСОБА_4 , позивачем на виконання вимог цивільного законодавства України не долучено до матеріалів позовної заяви доказів наявності у позивача права власності на вищезазначену квартиру, оскільки право захисту права власності законом надано лише власнику, однак таким правом не наділено потенційних спадкоємців.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом під час розгляду справи, належить до компетенції суду, яким постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника, у порядку правил, встановлених Главою 10 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, позивачем підлягають до уточнення підстави звернення з даним позовом до суду, з посиланням на норми діючого цивільного законодавства, якими надано позивачу, яка не являється власником спірного домоволодіння, права на захист права власності цієї квартири шляхом звернення з позовом про скасування арешту на таку квартиру.

При цьому позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви письмової постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спадщину, за наявності не скасованого заходу забезпечення позову. В той час як арешт нерухомого майна як захід забезпечення позову не є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Та позивач, набувши право власності на спадкове майно, наділена процесуальним правом звернення до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих цим судом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Бака Оксана Василівна про зняття арешту з домоволодіння та визнання права власності на частину домоволодіння як майна подружжя, - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не виконання цієї ухвали, у зазначені вище строки, заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Сорока О.В.