Справа № 308/2294/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І.,

з участю секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що знаходиться за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , до

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.03.2011 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідачeві було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку та кредит у розмірі 50 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 01.12.2020, у нього виникла заборгованість у розмірі 91 349,63 грн, зокрема: 76 404,08 грн заборгованість за кредитом, 14 945,55 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк».

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг із Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи відповідну анкету. Долучені позивачем матеріали не є первинними бухгалтерськими документами в силу відсутності усіх обов`язкових реквізитів, а також в силу невідповідності часу їх створення та часу здійснення банківської операції. У документах, на які посилається позивач, відсутній підписаний відповідачем документ, в якому викладені умови договору. Просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

17 лютого 2022 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якій поміж іншого звернув увагу на те, що Заява, Умови, Правила та Тарифи разом складають Договір про надання банківських послуг. У заяві, підписаній відповідачем, зазначено, що підписанням

заяви він приєднується і зобов`язується виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Інформація, яка зазначена відповідачем, заповнена ним особисто. Надані банком письмові докази підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань.

30 січня 2023 року від представника позивача надійшли заперечення, в яких представник позивача подав письмові пояснення, в яких узагальнює свої доводи щодо питань ознайомлення відповідача з Умовами кредитування, наданих доказів, які підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань, обгрунтування правомірності односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування, спростування доцільності застосування окремих правових висновків Верховного Суду, на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень.

Восьмого лютого 2023 року представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути на користь банку 84 800, 00 грн, з яких 69 854,45 грн заборгованість за тілом кредиту, 69 854,45 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10137,13 грн заборгованість за простроченими відсотками; 4808,42 грн заборгованість за пенею.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі сторін, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та заявах по суті справи.

Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, просив у задоволенні позову відмовити, в тому числі у зв`язку з пропуском строку давності.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

19 березня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві зазначено, що підписанням даного документу, підписант приєднується у повному обсязі до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ "Приватбанк", які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою: privatbank.ua.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 19.03.2011, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 01.12.2020 залишок заборгованості за кредитом становить 76 404,08 грн, заборгованість за процентами 14 945,55 грн, всього 91 349,63 гривень.

Позивачем надано виписку за договором станом на 24.12.2020, згідно з якою, залишок грошових коштів на рахунках ОСОБА_1 становить "- 91 349, 63 гривень".

Окрім цього, позивачем на підтвердження позовних вимог надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , з якої вбачається, що станом на старт карткового рахунку (18.04.2018) відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн, який у подальшому 15.07.2019 був збільшений до 50 000,00 грн, а також довідку про видані кредитні картки, заявку на актуалізацію даних по преміальній картці, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку з сайту позивача, Тарифи, фотокопію паспорта відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтями 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За замістом статей 526, 1048, 1054, 1055 ЦК України. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства; кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України), відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить суд стягнути з відповідача тіло кредиту, згідно з поданим розрахунком заборгованості, що відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Крім цього, позивач посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у розмірах і порядку нарахування, які зазначені в документах, що додані банком до позовної заяви.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем

кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та ОСОБА_1 19.03.2011 шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відповідний правовий висновок наданий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Посилання позивача на те, що відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима, а також за простроченим кредитом, та штрафні санкції, оскільки такий запис не є власноручним підписом особи та не має письмової форми вираження, а зроблений на планшеті Банку в електронному вигляді, відтак він не має правового статусу, який би забезпечував можливість його використання за згодою сторін без вчинення сторонами окремої письмової угоди, що позбавляє суд можливості його ідентифікувати саме як підпис відповідача.

Зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною лише в період з 13.06.2018 по 28.06.2018.

Більше того, відповідно до даного паспорту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та залежатимуть від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Підписана ОСОБА_1 заява-анкета не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, в тому числі прострочених відсотків, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору, а відтак вимоги позивача про їх стягнення з відповідача задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню тільки фактично отримані та використані позичальником кошти, які не повернуті банку в добровільному порядку.

Щодо доводів представника відповідача стосовно відсутності первинних документів, які б підтверджували факт видачі кредитних коштів, слід зазначити наступне.

Обгрунтовуючи позовну заяву та наявність у ОСОБА_1 заборгованості перед банком, позивач покликається зокрема й на виписку по гривневому рахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 19.03.2011.

З даного рахунку вбачається, що ОСОБА_1 періодично знімав кредитні кошти, потім частково погашав, продовжуючи користуватись неповерненою частиною кредитних коштів.

Зазначена банківська виписка про рух кредитних коштів по рахунку відповідача має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.2012 року № 578/5, яка фіксує факт виконання господарської операції в банку та служить підставою для здійснення записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними нормами, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з цим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

У спірних правовідносинах зазначена сума кредитних коштів у розмірі 50.000,00 грн ліміту була перерахована позивачем ОСОБА_1 на видані йому кредитні картки, що доводиться Довідкою про видачу кредитних карток та заявкою на актуалізацію даних по

преміальній картці.

Слід зазначити, що борг ОСОБА_1 за тілом кредиту доводиться розрахунком заборгованості, з якого чітко вбачаються всі нарахування та погашення кредиту, а також періоди даних нарахувань. Відповідач не спростував подані позивачем докази і не надав свого контррозрахунку або будь-яких аргументів неправильності розрахунку Банку.

Таким чином, розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому йдеться про активне користування кредитними коштами, слід вважати належним та допустимим доказом у розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, про задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача 69 854,45 грн заборгованість за тілом кредиту.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПУК України, з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1735,85 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 258, 259, 264, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 549-551, 625, 634, 635, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 19.03.2011, станом на 01.12.2020, у розмірі 69 854,45 грн (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири грн 45 коп.) та 1735,85 грн (тисяча сімсот тридцять п`ять грн 85 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови.

Повне рішення складено 30 травня 2023 року.

Суддя Н.І. Зарева