Справа № 700/787/23
Провадження № 2/700/251/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретарів судового засідання Мельніченко Н.І., Нетребенко В.О.,

представника позивача адвоката Цвєтінського С.А..,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/787/23 провадження №2/700/251/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача зазначив, що 17.11.2021 року, близько 14 год.10 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Звенигородка Черкаської області, порушуючи правила дорожнього руху, здійснив зіткнення із автомобілем «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ), яким керував його власник ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_4 (пасажир його автомобіля) отримала тілесні ушкодження, а автомобіль марки «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 зазнав значних пошкоджень. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2021 року було внесено відомості у кримінальному провадженні №0001232 за ч.1 ст.286 КК України. Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.01.2023 року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до чинного законодавства ОСОБА_2 має право на відшкодування, завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку передбаченому законом. Наслідком дорожньо-транспортної пригоди є пошкодження автомобіля ОСОБА_2 і спричинення йому моральної та матеріальної шкоди.

В жовтні 2022 року ОСОБА_2 отримав висновок експерта з автотоварознавчого дослідження №51 відповідно до якого вартість його автомобіля марки «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до обмінного курсу валют НБУ на 17.11.2021 року становить 66560 грн. (вартість відновлюваного ремонту становить 202374 грн.). Таким чином, вартість матеріального збитку (шкоди), заподіяного йому, як власнику автомобіля, пошкодженого при ДТП, на 17.11.2021 року становить 66560 грн. За заявою ОСОБА_2 від 25.03.2023 року про відшкодування матеріальної шкоди ПАТ «Страхова компанія «Еталон» протягом 09.05.2023 року-11.05.2023 року перерахувало йому 34000 грн. Таким чином, з урахуванням права на отримання ОСОБА_2 страхового відшкодування від страховика в сумі 34000 грн., відповідач зобов`язаний відшкодувати йому матеріальну шкоду в сумі 32560 грн.

Щодо моральної шкоди. З місця дорожньо-транспортної пригоди 17.11.2021 року автомобіль ОСОБА_2 було вилучено та до жовтня 2022 року він зберігався на штраф майданчику Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, де він перебував майже рік. Таким чином, ОСОБА_2 та його сім`я були позбавлені можливості користуватися автомобілем, що спричинило відповідні незручності. Після ДТП ОСОБА_2 позбувся душевного спокою, нормального сну та апетиту. На тривалий час після ДТП ОСОБА_2 та його дружині довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Вважає компенсацією емоційних страждань, які довелося перенести йому та його родині, і витрати пов`язані з відновленням його психічного стану, відпочинок від усього, що сталося з ним. Враховуючи характер та обсяг заподіяних ОСОБА_2 та його родині моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, його оцінка моральної шкоди становить 25000 грн.

З урахуванням вищенаведеного просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 32560 грн. та моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Вважає, що невідшкодовані страховою компанією збитки позивачу в сумі 32560 грн. має відшкодувати позивачу саме відповідач ОСОБА_1 , як це передбачено ст.1194 ЦК України, а недотримання страховиком своїх обов`язків перед застрахованою особою може бути предметом окремого позову ініційованого саме ОСОБА_1 до страхової компанії.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме: в частині відшкодування моральної шкоди визнає позовні вимоги на суму 5000 грн., матеріальну шкоду не визнає з підстав, що викладені ним у відзиві.

У відзиві, що поданий відповідачем 26.09.2023, ОСОБА_1 посилається на те, що в наданих доказах позивачем є заява до страховика про здійснення страхових виплат та докази надсилання страховиком відшкодування в розмірі 34000 грн. ОСОБА_2 . Вважає, що позивач безпідставно та незаконно здійснив самостійний вибір аварійного експерта, що суперечить ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи, що позивачем в позовній заяві не надано доказів підстави невиплати страховиком повної суми збитку (франшиза, розмір збитку понад страхову суму, тощо), він не може бути відповідачем у цій справі та як не доведено, що розмір збитку перевищує страхову суму.

Вислухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

17.11.2021 року, близько 14 год.10 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Звенигородка Черкаської області, порушуючи правила дорожнього руху, здійснив зіткнення із автомобілем «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ), яким керував його власник ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_4 (пасажир його автомобіля) отримала тілесні ушкодження, а автомобіль марки «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 зазнав значних пошкоджень. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2021 року було внесено відомості у кримінальному провадженні №0001232 за ч.1 ст.286 КК України.

Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.01.2023 року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Згідно висновку експерта №51 з автотоварознавчого дослідження від 28.10.2022 року вартість автомобіля марки «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП, станом на момент ДТП відповідно до обмінного курсу валют НБУ на 17.11.2021 року становить 66560 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП становить 202374 грн. Вартість матеріального збитку. Заподіяного власнику автомобіля «Opel» моделі «Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП, на дату ДТП 17.11.2021 року становить 66560 грн.

Відповідно до полісу №ЕР №206594309 про обов`язкове страхування цивільної відповідальності укладеного між ПАТ «Страхова компанія «Еталон» та ОСОБА_5 , який діяв з 02.11.2021 р. по 01.11.2022 р. на автомобіль «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , страхова компанія брала на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди при ДТП за участю цього автомобіля.

За заявою ОСОБА_2 від 25.03.2023 року про відшкодування матеріальної шкоди ПАТ «Страхова компанія «Еталон» протягом 09.05.2023 року-11.05.2023 року перерахувало йому 34000 грн., що підтверджується випискою з банку про перерахування коштів (а.с.34).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Предметом спору є відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного.

Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страховою відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц (провадження № 61-2211 св 18).

З урахуванням отримання ОСОБА_2 страхового відшкодування від страховика в сумі 34000 грн., відповідач зобов`язаний відшкодувати йому матеріальну шкоду в сумі 32560 грн.

25.03.2023 року ОСОБА_2 до ОСОБА_1 направив рекомендований лист щодо відшкодування йому матеріальної шкоди за пошкоджений автомобіль, однак листа ОСОБА_1 не отримав, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

За таких обставин, враховуючи те, що позивачу частково відшкодовано матеріальну шкоду за пошкоджений автомобіль страховиком, з відповідача на користь позивача підлягає сума відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 32560 грн.

Що стосується розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд зазначає наступне.

Як передбачено ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правовідношення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4.

Так, позивачем визначено моральну шкоду в розмірі 25000 грн., разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд не погоджується з вказаним розміром моральної шкоди, враховуючи, також, те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановивши факт заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок вказаної ДТП, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди вказаний позивачем у позові є дещо завищеним і таким, що не узгоджується з нормами цивільного законодавства.

Згідно зі ст.46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Отже, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що позивач в результаті ДТП позбувся душевного спокою, сну та апетиту, зазнав душевних хвилювань, що порушило його нормальний життєвий ритм, характер і тривалість страждань, істотність змін у його повсякденному житті.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам з точки зору розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру спірних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого розміру моральної шкоди до 15000 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку відповідача немайнової шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману ним моральну шкоду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, ст. ст. 993, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 32560 грн. (тридцять дві тисячі п`ятсот шістдесят гривень) 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 15000 грн. (п`ятнадцяти тисяч гривень) 00 копійок, а всього 47560 грн. (сорок сім тисяч п`ятсот шістдесят гривень) 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.12.2023 року.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат Цвєтінський Станіслав Андрійович, РНОКПП: НОМЕР_6 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Н.В. Бесараб