УХВАЛА

14 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 372/1686/17

провадження № 61-17111 ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Аваєва Наталія Валеріївна, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними розпорядження, державних актів та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства і Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство») звернувся з позовом до Обухівської районної державної адміністрації Київської області (далі - Обухівська РДА), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними розпорядження, державних актів та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задоволено, рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсним розпорядження Обухівська РДА від 31 жовтня 2007 року № 1543 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 і ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарствам в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області».

Визнано недійсними державний акт на право власності від 30 січня 2008 року серії ЯЕ № 968935 на земельну ділянку площею 0,4000 га з кадастровим номером :04:027:0160, виданий ОСОБА_1 , та державний акт на право власності від 30 січня 2008 року серії ЯЕ № 968936 на земельну ділянку площею 0,4000 га з кадастровим номером :04:027:0159, виданий ОСОБА_2 .

Витребувано на користь держави в особі ДП «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,4000 га з кадастровим номером :04:027:0160, ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,4000 га з кадастровим номером :04:027:0159, розташовані в адміністративних межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Постановою Верховного Суду від 07 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року щодо вирішення позову першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства господарство» до Обухівської РДА та ОСОБА_2 про визнання недійсним розпорядження від 31 жовтня 2007 року № 1543 (в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ) та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №968936, виданого ОСОБА_2 , скасовано; рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року в цій частині змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року щодо вирішення цієї позовної вимоги в іншій частині залишено без змін.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі ДП «Київське лісове господарство» до Обухівської РДА та ОСОБА_2 про визнання недійсними розпорядження, державного акта та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння скасовано, позов в цій частині залишено без розгляду.

30 листопада 2023 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» від імені ОСОБА_1 - адвокат Аваєва Н. В. подала касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Аваєва Н. В. порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, на обгрунтування якого посилається на те, що ОСОБА_1 не брала участі у справі, копію оскаржуваної постанови не отримувала та дізналася про її наявність через представника лише 31 жовтня 2023 року, який цього ж дня ознайомився з матеріалами справи. Крім того зазначає, що все листування здійснювалося за неналежною адресою.

Вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року зареєстрований в Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 серпня 2023 року та оприлюднений 09 серпня 2021 року.

Касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року ОСОБА_1 подала 30 листопада 2023року, тобто після спливу річного строку з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції, враховуючи, що його оприлюднено в реєстрі 09 серпня2021 року.

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, наведені у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження суд може визнавати поважними або неповажними у разі подання касаційної скарги після спливу тридцятиденного строку на оскарження, але в межах одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Однак заявник подала скаргу після спливу більше як двох років з дня складення повного тексту судового рішення, що має наслідком відмови у відкритті касаційного провадження, крім випадків, визначених частиною третьою статті 394 ЦПК України.

Як слідує із касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 яка подала касаційну скаргу, як відповідач була повідомлена про її розгляд, зокрема, подавала в суді першої інстанції заперечення на позовну заяву, посилаючись на необгрунтованість позову та просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Після ухвалення судом першої інстанції рішення, воно двічі переглядалось судами апеляційної та касаційної інстанцій, і ОСОБА_1 як відповідач повідомлялась судами про розгляд її справи.

Посилання заявника на те, що все листування здійснювалося за неналежною адресою не підтверджені будь-якими доказами. Зокрема, додана до касаційної скарги копія відмітки про зареєстроване місце проживання з 02 листопада 2021 року за адресою АДРЕСА_1 не свідчить про неналежне повідомлення заявника, оскільки оскаржувані ОСОБА_1 судові рішення ухвалені до цієї дати (11 грудня 2017 року та 13 травня 2021 року).

Даних про те, що ОСОБА_1 на виконання вимог частини першої статті 131 ЦПК України повідомляла суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи до касаційної скарги не додано.

Отже, ОСОБА_1 не є особою, яка не була повідомленою про розгляд справи.

Верховний Суд враховує процесуальну поведінку заявниці, яка подавши касаційну скаргу 30 листопада 2023 року, тобто після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення, яке оприлюднено в реєстрі 09 серпня 2021 року, не довела, що вона не була повідомлена про розгляд цієї справи або обставини непереборної сили є причиною такого тривалого пропуску строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Поновлення строку на касаційне оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у листопаді 2023 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції від 13 травня 2021 року, і не встановлено винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними розпорядження, державних актів та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Аваєва Наталія Валеріївна, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара