№ 208/5930/23
№ 2-н/207/3159/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м.Кам`янське

суддя Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Юрченко І.М., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та заборгованості за абонентське обслуговування,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг теплопостачання, абонентське обслуговування, судового збору.

12 липня 2023 року Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та заборгованості за абонентське обслуговування передано на розгляд до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за підсудністю.

06 грудня 2023 року на розгляд до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська з Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшли матеріали цивільної справи № 208/5930/23 про видачу судового наказу за підсудністю.

В ухвалі зазначено, що суд встановив, що згідно до довідки Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Встановивши, що заяву пред`явлено з порушенням правил підсудності, суддя прийшла до висновку про передачу даної заяви на розгляд до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за зареєстрованим місцем проживання боржника.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 2/1519/8500/11.

Пункт 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» встановлює виключну підсудність для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, зокрема про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті370,372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Також, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг теплопостачання та заборгованості за абонентське обслуговування. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що стягувач просить суд стягнути з боржника заборгованість за житлово-комунальні послуги, що утворилася за квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, оскільки заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст. 162 ЦПК України), а відповідно до положень ч. 1ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, тому суд дійшов висновку, що заява підсудна Заводському районному суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, а тому не може бути розглянута Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частинами 1, 2 ст. 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про передачу заяви про видачу судового наказу до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за підсудністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 187, 353, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи № 208/5930/23 за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг теплопостачання, абонентське обслуговування, судового збору передати за підсудністю до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду може бути оскаржена до Дніпровського Апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.М.Юрченко