Справа № 214/8555/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсними банківських транзакцій та повернення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд визнати недійсними транзакції за квитанціями №956А-3НСН-3669-РХЕ5, №Р8ХМ-7АХМ-8Е26-РР22, №ЕС88-76ВН-В605-Т5КН, №АХ47-НСЕ4-2632-7Х4Н, №7НР7-Х1ХА-0КС2-ААСМ, №1092-ККН6-04М2-КЕН9, №111К-Х83Р-76В8-Е376, №2Н3Н-ТЕ7Т-410Х-5МКА, №Х4Т9-87Х9-8М22-9Т0Е, №МР34-3М77-0Е5Х-Н4Т7, №С87В-АТ22-860Н-НР8Т, №5250-6Р35-К03А-81М6, №ВНА7-7КЕ7-РРМ4-Е5ВР, які проведено АТ «Універсал Банк» за картою № НОМЕР_1 , яка була йому видана; визнати незаконно нарахованими позивачу з боку АТ «Універсал Банк» кредитні зобов`язання на суму 3554 грн. 10 коп. та незаконно нараховані проценти за користування коштами на суму 405 грн. 69 коп.; стягнути з АТ «Універсал Банк» на його користь незаконно нараховані кредитні зобов`язання на суму 3554 грн. 10 коп., незаконно нараховані проценти за користування кредитними коштами на суму 405 грн. 69 коп. з урахуванням інфляції 1621 грн. 66 коп. (загальна сума 5581 грн. 45 коп.) шляхом переказу грошових коштів на його картку № НОМЕР_2 ; стягнути з АТ «Універсал Банк» на його користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29.01.2020 року він уклав із відповідачем Договір про надання банківських послуг та в подальшому отримав кредитну картку «monobank» № НОМЕР_1 . 20.10.2020 року дана картка була викрадена невідомою особою та о 12 год. 30 хв. ця особа почала здійснювати покупки, використовуючи картку належну позивачеві. Виявивши несанкціоновані транзакції за карткою позивач звернувся на гарячу лінію Монобанк для блокування картки та платіжних операцій по ній. Сума кредитних коштів по несанкціонованих позивачем транзакціям складає 3554 грн. 10 коп. 08.02.2021 року позивач виплатив кредитні зобов`язання на вказану суму. Оскільки банк не усунув ризики використання коштів у разі викрадення картки з технологією Pay Pass, не надав повної інформації з можливості відключення даної опції, не докладав зусиль для встановлення зловмисника, тому позивач вважає, що банк неправомірно та безпідставно поклав на нього обов`язок з повернення несанкціоновано витрачених кредитних коштів, тому вважає, що сплачені ним кредитні кошти у сумі 5581 грн. 45 коп. повинні бути стягнуті з банку на його користь, а також належить стягнути завдану йому моральну шкоду, яку він оцінив у 5000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 07.11.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, 01.02.2019 року позивач уклав із АТ «Універсал Банк» Договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, після чого 29.01.2020 року позивачем було підписано другу Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, текст якої ідентичний з текстом Анкети-заяви від 01.02.2019 року. Підписом у Анкеті-заяві позивач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Договір про надання банківських послуг, укладений між позивачем та АТ «Універсал Банк» є правомірним, питання недійсності Договору позивачем не піднімалось. В подальшому позивач особисто отримав та активував карту. Активація картки була здійснена на мобільному телефоні через мобільний додаток Монобанк, вхід в який здійснюється за умови введення коректного ПІН-коду, який був відомий лише позивачеві. Також, з метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код, який є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. Представник відповідача також зауважив, що позивач, як клієнт банку, мав можливість самостійно змінити налаштування безпеки у мобільному додатку «Монобанк», а саме застосувати опцію постійного запитування ПІН-код під час здійснення покупок. Однак, позивач, діючи добровільно та будучи обізнаним про порядок користування мобільним додатком, не змінив налаштування безпеки, а отже прийняв на себе ризики використання банківської картки з безконтактною системою «Pay Pass». Крім того, представник відповідача зазначив, що 20.10.2020 року ОСОБА_1 вперше зателефонував до банку о 13 год. 32 хв. та повідомив, що він забув картку у банкоматі та її було вкрадено, після чого банк заблокував картку позивача. При цьому, спірні банківські операції за загубленою банківською карткою відбулися до звернення позивача до банку та блокування банківської картки, а саме 20.10.2020 року в період часу з 12 год. 30 хв. по 13 год. 30 хв. Жодних банківських операцій після звернення позивача до банку та блокування належної йому картки не відбувалось. Позивач жодними доказами не доводить, що заволодіння та використання третіми особами його банківської картки відбулося не з його вини, або позивач своїми діями не сприяв такому заволодінню. Банк не мав підстав та можливостей встановити, що платіжні операції 20.10.2020 року здійснювались не клієнтом, а іншою особою, яка заволоділа карткою. Посилаючись на викладені у відзиві підстави, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, 01.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» із Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг, у якій просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов Договору та наведених у Анкеті-Заяві умов. Також, у поданій Анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив, що ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтвердив і зобов`язався виконувати його умови (пункт 2 Анкети-заяви). У пункті 3 Анкети-заяви позивач зазначив, що підписанням цього Договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. У пункті 6 Анкети-заяви зазначено, що ОСОБА_1 просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, або будуть відкриті йому в Банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором.

29.01.2020 року позивачем було підписано аналогічну за змістом Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

20.10.2020 року, в період часу з 12 год. 30 хв. по 13 год. 30 хв., за карткою НОМЕР_3 , виданою АТ «Універсал Банк» ОСОБА_1 було здійснено операцій на загальну суму 3554 грн. 10 коп. Факт списання кредитних коштів також підтверджується випискою про рух коштів по картці від 15.11.2023 року.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 21.10.2020 року, яка не містить відміток щодо її отримання, останній звертався до АТ «Універсал Банк» з проханням зменшити кредитні зобов`язання на суму вкрадених грошових коштів у сумі 3554 грн. 10 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповіднодо ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до п.п. 136, 140 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, який затверджений постановою Правління НБУ №164 від 29.07.2022 року, користувач зобов`язаний:

- зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень;

- не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Згідно ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зазначено, що платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору.

Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації

Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій, з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

Підпунктом 4.2.9 пункту 4.2 Розділу 4 Умов та правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» (тут і надалі - в редакції чинній на дату укладення Договору) визначено, що клієнт зобов`язується в разі втрати/крадіжки пристрою, з якого здійснюється авторизація в Мобільному додатку та/або картки, негайно повідомити про це Банк через контактний центр.

Згідно пунктів 8.10, 811 Розділу 8 Умов та правил, клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви Клієнта, поданої до контактного центру Банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування карти/рахунку/на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації.

Чинним законодавством не надано повноважень Банку здійснювати повернення проведеного переказу/зняття позивачем, здійсненого з належною авторизацією/введенням ПІН-коду.

Виходячи з вищевикладеного клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т. ч. за несанкціоновані операції з його карткою.

Так, як зазначає представник відповідача та не заперечується позивачем, після повідомлення банку останнім про необхідність блокування належної йому кредитної картки, жодної операції по картці проведено не було. При цьому, транзакції на загальну суму 3554 грн. 10 коп. були здійснені до звернення позивача на гарячу лінію банку.

Підписавши Договір про надання банківських послуг, позивач засвідчив свою обізнаність та згоду із Умовами та правилами надання банківських послуг. В подальшому позивач пройшов перевірку поданих ним документів, завантажив мобільний додаток, отримав та активував картку через мобільний додаток. Позивачем не доведено у належний спосіб його неможливості користуватись мобільним додатком та здійснювати клієнтські налаштування.

Крім того, всупереч процесуального обов`язку, передбаченого ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не довів факт втрати контролю над своїм кредитним рахунком та не спростував презумпцію свого авторства у банківських операціях, які зазначені у виписці з його банківського рахунку, або факт шахрайства.

Так, у поданій позовній заяві позивач стверджував про звернення до органів поліції із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, проте доказів на підтвердження цього та доказів встановлення винної особи суду надано не було.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України виключно вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також, позивач у позові зазначив про погашення ним спірної суми заборгованості, представником відповідача дане твердження не заперечувалось, що на думку суду є підтвердженням визнання цієї суми позивачем.

Отже, виходячи зі встановлених судом обставин, дослідивши надані сторонами докази кожен окремо та у їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивача є безпідставними, а позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1071 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, Положенням про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів, затвердженим постановою Правління НБУ №164 від 29.07.2022 року, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 133, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Попов.