Дата документу 13.06.2023 Справа № 335/3107/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3107/23 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/807/1091/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності документу, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності документу, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

В обґрунтування вимог зазначила, що звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком.

Спеціаліст сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомила, що за відсутності однієї печатки на записах про зміну прізвища після укладання/розірвання шлюбу, дані її трудової книжки при обчисленні розміру пенсії враховуватись не будуть.

Рішенням від 01 березня 2023 року у призначенні пенсії було відмовлено у зв`язку з відмовою зарахувати стаж за трудовою книжкою, оскільки не надано свідоцтво про зміну прізвища ОСОБА_3 .

Свідоцтва про шлюб та про його розірвання, на підставі яких в трудову книжку вносились зміни, не збереглись, оскільки укладання та розірвання шлюбу відбулось на території Тюменської області Російської федерації, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості отримати дублікат.

На підставі зазначеного просила встановити юридичний факт належності їй трудової книжки НОМЕР_1 від 27 серпня 1985 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що вона не просила встановлювати факт її роботи, а лише факт належності їй трудової книжки, пенсійний фонд заперечує не факт роботи, а саме належність їй трудової книжки НОМЕР_1 від 27 серпня 1985 року за відсутності в неї свідоцтв про укладання/розірвання шлюбу, що підтверджує зміну прізвища, вказані судом правові позиції Верховного Суду є неприйнятними, оскільки у вказаних справах встановлені інші фактичні обставини, просила скасувати ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами про встановлення юридичного факту належності їй трудової книжки НОМЕР_1 від 27 серпня 1985 року.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої вимоги тим, що у трудовій книжці відсутня печатка на записах про зміну прізвища після укладання/розірвання шлюбу, що було виявлено при зверненні заявника до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії у зв`язку з досягненням пенсійного віку.

Тобто, заявник фактично просила встановити факт належності їй трудової книжки для підтвердження страхового (трудового) стажу.

Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. Чинне законодавство не передбачає можливості підтвердження трудового стажу судовим рішенням.

Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

У пункті 26 вказаного Порядку визначено, що якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19, провадження № 61-13847св20.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 щодо встановлення факту належності їй трудової книжки НОМЕР_1 від 27 серпня 1985 року за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в заяві ОСОБА_1 не заявляла вимоги щодо встановлення факту наявності в неї трудового стажу, а просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, що відповідає положенням ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової (передчасної) ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2023 року у цій справі скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 червня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: С.В. Маловічко

І.В. Кочеткова