КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/4729/23 Головуючий у І інстанції Виниченко Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем Українии

14 грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Рожини Олени Григорівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Київгазенерджи», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ДП «Київгазенерджи» про стягнення безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та як наслідок, власником особового рахунку № НОМЕР_1 щодо оплати послуг з постачання природного газу. Починаючи з лютого 2021 року на вказаному особовому рахунку виникла переплата за послуги з постачання природного газу у загальному розмірі 8 167,35 грн, що підтверджується листом відповідача від 10.11.2022 № 3720/19-01.

З 01 травня 2022 року побутові споживачі, які раніше отримували газ від ДП «Київгазенерджи», включені до реєстру клієнтів ГК «Нафтогаз України». Відповідно до листа ТОВ «ГК «Нафтогаз України», з 01.05.2022 по 31.10.2022 споживачем з особовим рахунком № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ) було спожито 1 267,00 м.куб. природного газу на загальну суму 10 081,38 грн. Враховуючи періоди опалювального сезону, то це якраз той об`єм природного газу, за який було сплачено споживачем ДП «Київгазенерджи», але обліковується він у ТОВ «ГК «Нафтогаз України», у зв`язку з чим перед останнім у позивачки виникла заборгованість.

Згідно абзацу 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

Оскільки з 01.05.2022 побутові споживачі, які раніше отримували газ від ДП «Київгазенерджи», включені до реєстру клієнтів ГК «Нафтогаз України», то зарахування суми переплати в рахунок оплати на наступний розрахунковий період є неможливим. Позивачка особисто через адвоката Рожину О.Г. зверталась до ДП «Київгазенерджи» з вимогою про повернення переплати у розмірі 8 167,35 грн, але кошти не повернуті. На вимогу адвоката надійшла відповідь, згідно з якої слід надати належним чином сформований пакет необхідних документів, в тому числі копію банківського сповіщення про здійснення платежу. Однак, у 2021-2022 роках оплата за особовим рахунком № НОМЕР_1 здійснювалась з рахунку ОСОБА_2 за допомогою мобільного додатку банківської установи.

У зв`язку з введенням з 24.02.2022 в Україні воєнного стану та необхідністю евакуюватися у перші дні повномасштабного вторгнення російської федерації, квитанції про сплату за послуги були втрачені. Ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 станом на сьогодні не мають можливості їх відновити. Відповідачу були надані виписки по рахунку з ПУМБ ОСОБА_2 та скріншоти з мобільного додатку ПУМБ на підтвердження перерахування коштів у розмірі 5 137,65 грн. на особовий рахунок № НОМЕР_1 . Додатково було зроблено адвокатський запит до АТ «ПУМБ» щодо надання дублікатів банківських квитанції про платежі з рахунку ОСОБА_2 на оплату послуг за спожитий газ на рахунок ДП «Київгазенерджи», проте в наданні цих документів АТ «ПУМБ» відмовлено з посиланням на банківську таємницю.

Вважає, що кошти у розмірі 8 167,35 грн ДП «Київгазенерджи» набуті безпідставно та станом на час звернення до суду позивачці відповідачем не повернуті. Вперше вимога про повернення коштів від 26.07.2022 була зареєстрована ДП «Київгазенерджи» 19 серпня 2022 року і кошти мали бути повернуті у п`ятиденний строк, тому з 25.08.2022 відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим на дату 07.04.2022 зобов`язаний сплатити суму боргу з нарахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, розмір якого складає 613,33 грн та 3% річних від простроченої суми за 225 днів прострочення у розмірі 151,00 грн.

З урахуванням викладеного просила суд про стягнути з ДП «Київгазенерджи» безпідставно набутих коштів у розмірі 8 167,35 грн, 3% річних у розмірі 151,00 грн, інфляційних нарахувань у розмірі 613,33 грн та витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Рожина О.Г.подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не впевнився в тому, що третя особа отримала документи по зазначеній справі та ухвалив рішення без пояснення третьої особи, незважаючи на те, що третя особа не отримала відзив на позовну заяву.

Суд дійшов помилкового висновку, що матеріали справи не містять жодних доказів стосовно підстав перерахування коштів, однак суд не отримав пояснення від третьої особи та не звернув уваги на призначення платежів, а також не врахував, що заява до ДП «КиївГазЕнерджи» подавалась спільно, з проханням перерахувати кошти саме ОСОБА_1 .

Кошти перераховувались з рахунку ОСОБА_2 за дорученням та в інтересах ОСОБА_1 , як власника квартири та із визначенням цільового призначення - оплата за спожитий газ.

Судом неправильно застосовано норми ст. 1212, 1215 ЦК України, не визнавши позивачку потерпілою від неповернення коштів, які перебувають на рахунку відповідача.

Суд не застосував норми ст. 206, 208 ЦК України та не врахував, що правочини які існували між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинялись усно і повністю виконувались сторонами у момент їх вчинення, а тому ніяких розписок на їх підтвердження, враховуючи суму перерахованих коштів, не було і не може вимагатись на підтвердження вчинення такого правочину.

Крім того, судом не застосовано висновок Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 182/5130/16-ц.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції..

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 12.10.2004 року.

Згідно листа ДП «Київгазенерджи» від 09.09.2022 № 1977/19-01 убачається, що позивачка 26.07.2022 зверталась до відповідача з питанням повернення коштів внаслідок переходу побутового споживача до постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України», звернення зареєстроване 19.08.2022 за вх. № 1409/19.3, на яке надано відповідь про те, що наразі проводяться консультації з Міністерством енергетики України та ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо впровадження можливості перенесення/зарахування сплачених побутовим споживачем коштів на рахунок нового постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України», про що буде проінформовано.

На запит адвоката Рожиної О.Г. від 07.11.2022 ДП «Київгазенерджи» листом від 10.11.2022 за № 3720/19-01 надало розрахунок за надані послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_4 по особовому рахунку НОМЕР_1 , відповідно якого станом на травень 2022 сальдо становить - 8 111,43 грн, у липні 2022 сплачено 55,92 грн., у жовтні 2022 сальдо становить - 8 167,35 грн.; також зазначено, що з 01.05.2022 побутові споживачі, які раніше отримували газ від ДП «Київгазенерджи», включені до реєстру клієнтів ГК «Нафтогаз України».

У подальшому представник позивачки адвокат Рожина О.Г. зверталась до відповідача із заявою від 18.11.2022 з проханням помилково сплачені ОСОБА_1 кошти, які надійшли на рахунок ДП «Київгазенерджи» в сумі 8 167,35 грн, повернути на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» із зазначенням номеру рахунку.

ДП «Київгазенерджи» на звернення представника позивачки була надана відповідь від 25.11.2022 за № 4252/19-01 з повідомленням про те, що для врегулювання питання повернення коштів в сумі 8 167,35 грн на картковий рахунок споживача необхідно надати: копію паспорта громадянина України; ксерокопію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідки з банку в якому відкрито картковий рахунок саме на власника особового рахунку з інформацією про номер карткового рахунку у форматі ІВАN; копію банківського сповіщення про здійснення платежу.

Також додана копія заяви від 13.03.2023 про звернення представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Рожиної О.Г. до ДІТ ПАТ «Київгаз» ДП «Київгазенерджи» з повідомленням про те, що на рахунок відповідача надійшли безпідставно сплачені кошти в сумі 8 167,35 грн., які були перераховані з рахунку ОСОБА_2 ; з наявних у ОСОБА_1 документів, а саме: виписки по рахунку з ПУМБ ОСОБА_2 та скріншотів з мобільного додатку ПУМБ підтверджується перерахування коштів ДП «Київгазенерджи» у розмірі 5 137,65 грн. У цій заяві представник позивачки просила помилково (безпідставно) сплачені ОСОБА_1 кошти в сумі 5 137 ,65 грн. на рахунок відповідача повернути на картковий рахунок позивачки.

Відповідно до абзацу 4 пункту 24 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, у разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги.

За повідомленням АТ «Перший український міжнародний банк» від 28.04.2023 та виписки по рахунку, наданих на ухвалу суду від 19.04.2023 про витребування доказів, за період з 21.06.2021 по 27.03.2022 за спожитий газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 були сплачені кошти ОСОБА_2 на загальну суму 6 654,48 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для стягнення грошових коштів з відповідача та недоведеності обставин, оскільки кошти за спожитий газ сплачувались не позивачкою, а третьою особою ОСОБА_2 , при цьому матеріали справи не містять жодних доказів стосовно підстав перерахування останньою коштів, у тому числі про надання позивачкою повноважень ОСОБА_2 на сплату коштів, розписок про повернення спірних сум ОСОБА_1 третій особі у відшкодування спірних виплат, укладених між учасниками справи правочинів тощо.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначено нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: «... зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала».

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість також не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Позивач ставлячи вимогу про стягнення безпідставно набутих коштів, виходячи з описаних нею обставин, фактично просять стягнути з відповідача кошти, які були перераховані на оплату послуг з постачання природного газу.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для стягнення заявлених позивачкою коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Позивач не просила стягнути з відповідача заявлену суму як збитки, не обґрунтовувала реальну можливість отримання доходів та вину відповідача у завданні їм збитків, не надавала доказів про це.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У справі відсутні докази про те, що відповідач збагатився за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рожини Олени Григорівни залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, викладених у ст. 369 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2023 року.

Головуючий Д.О. Таргоній

Судді С.А. Голуб

Т.О. Писана