Справа № 466/7823/22
Провадження № 2/466/593/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі : головуючого-судді Донченко Ю.В.

при секретарі Назаркевич Ю.В., Солдат М.Я., Репета К.М., Сирватка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Львівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання до вчинення дій, зустрічною позовною заявою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Львівської міської ради про виселення,

за участю позивача (за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом)- ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника третьої особи - Шагай О.О.,-

в с т а н о в и в:

05.10.2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника- адвоката Цап А.Р. звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з позовом до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: Львівська міська рада про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання до вчинення дій.

Позовна заява обгрунотована тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності місцевої ради. Основним квартиронаймачем вказаної квартири була його покійна дружина ОСОБА_3 , що підтверджується ордером на житлове приміщення №006344 від 17.04.1982 виданим Виконавчим комітетом Залізничної ради народних депутатів. Вказує, що 05.09.2022 позивач звернувся в Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради з заявою про зміну договору найму житлового- приміщення. Згідно листа-відповіді №36-вих.-76511 від 22.09.2022 з Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, позивачу відмовлено в зміні договору найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Як вбачається з вказаного листа, підставою для відмови в укладенні договору найму стало те, що згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Жодних документів щодо вселення у квартиру АДРЕСА_4 та проживання в ній після укладення шлюбу з ОСОБА_4 нібито не додано. Оскільки 21.09.2004 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, то відповідно до ст. 64 Житлового кодексу УРСР, він не вважається членом сім`ї наймача квартири. Непогоджуючись з вищенаведеним, вважають рішення ШРА ЛМР про відмову в зміні договору найму, викладене в листі №36-вих.-76511 від 22.09.2022 про відмову в зміні договору найму житлового приміщення протиправним, незаконним та таким, що не грунтується на вимогах закону та доказах долучених до матеріалів справи, враховуючи те, що 25.08.1990 позивач ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_6 уклали шлюб в Залізничному районному РАЦСі м. Львова. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_7 . 21.09.2004 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано. Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина позивача- ОСОБА_6 померла., а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер і його син ОСОБА_7 . Зазначають, що ОСОБА_1 з часу вселення, тобто після реєстрації шлюбу у 1990 році з покійною дружиною, постійно проживає і користується, як член сім`ї колишнього наймача квартири ОСОБА_6 житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актами, складеними Головою ОСББ «Шевченка-338» в присутності свідків від 30.09.2019 та від 20.06.2022. Так навіть після розірвання шлюбу вони з дружиною та сином продовжували спільно проживати у вищевказаній квартирі однією сім`єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Наголошують, що ОСОБА_1 немає іншого житла чи майна у власності, бере участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг за користування житлом та виконує інші зобов`язання, що випливають із договору найму житлового приміщення. Враховуючи наведене, варто зазначити, що ОСОБА_1 є членом сім`ї колишнього наймача квартири своєї дружини ОСОБА_6 та свого сина ОСОБА_7 і має право на зміну договору найму вказаного житлового приміщення, оскільки постійно там проживає і іншого житла у нього немає. Просить суд визнати за ним право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідача укласти з ним письмовий договір найму на дане житлове приміщення та визнати його основним квартиронаймачем.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2022 вищезазначену справу передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 10.10.2022 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду у загальному позовному провадженні.

18.11.2022 від сторони відповідача надійшла зустрічна позовна заява про виселення, в котрій вказано, що Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 29.12.2018 №890, будинок АДРЕСА_5 списано з балансу Львівської міської ради та з балансового обліку ЛКП «Рясне-402». На даний час вказаний будинок перебуває на обслуговуванні ОСББ «Шевченка 338». Квартира АДРЕСА_6 у вказаному будинку не приватизована. Згідно відомостей Реєстру територіальної громади м.Львова, у квартирі АДРЕСА_4 , ніхто не зареєстрований. 05.09.2022 відповідач звернувся до Шевченківської районної адміністрації із заявою про зміну договору найму квартири. Листом від 22.09.2022 № 36-вих-76511 йому було відмовлено з підстав, що ордер на вселення у вказане житлове приміщення від 17.04.1982 р. видано на сім`ю з двох осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 . З часу реєстрації шлюбу ні відповідач, ні його дружина ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ) не зверталися із заявою про реєстрацію місця проживання у спірній квартирі. Колишній наймач квартири ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте з часу її смерті ніхто з членів сім`ї не звертався з питанням щодо зміни договору найму квартири. З поданого відповідачем витягу з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що він зареєстрований у с. Давидів Пустомитівського району Львівської області. Будь-яких документів щодо правомірності вселення у квартиру АДРЕСА_4 та проживання у ній після укладення шлюбу з ОСОБА_4 відповідачем не подано. Разом з тим, договір найму на квартиру АДРЕСА_4 з відповідачем не укладався. Оскільки 21.09.2004 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, то відповідача не можна вважати членом сім`ї колишнього наймача квартири.

В підготовчому судовому засіданні 06.02.2023 зустрічну позовну заяву Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Львівська міська рада про виселення прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: Львівська міська рада про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання до вчинення дій.

23.02.2023 стороною позивача подано відзив на зустрічну позовну заяву. Із зустрічним позовом представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цап А.Р. не погоджується з наступних підстав. 25.08.1990 року ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_6 уклали шлюб та зареєстрували його в Залізничному районному РАЦСі м. Львова, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом ДРАЦС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 29.06.2022 (повторно). 21.09.2004 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу № НОМЕР_2 виданого Відділом РАЦС Залізничного РУЮ м. Львова від 21.09.2004. ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина позивача- ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Шевченківським районним у м. Львові відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 20.06.2019. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивача- ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Сихівським відділом ДРАЦС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 05.07.2022. Позивач ОСОБА_1 з часу вселення, тобто після реєстрації шлюбу у 1990 році з покійною дружиною, постійно проживає і користується, як член сім`ї колишнього наймача квартири ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вищевказаним житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актами, складеними Головою ОСББ «Шевченка-338» в присутності свідків від 30.09.2019 та від 20.06.2022. Після розірвання шлюбу вони з дружиною та сином продовжували спільно проживати у вищевказаній квартирі однією сім`єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Також підтвердженням спільного проживання до смерті дружити є те, що похованням дружини ОСОБА_6 займався виключно позивач ОСОБА_1 . Разом з тим, відповідач жодного разу не звертався до позивача ОСОБА_1 із будь-якими попередженнями про виселення та звільнення з спірної квартири, тобто відповідач не виконав вимоги для надежного та законного ви позивача. Разом з тим наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала, чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

13 березня 2023 року закрито підготовче провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник- адвокат Цап А.Р. ( відповідач за зустрічним позовом) у судовому засіданні просили задовольнити їхній позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову, з підстав, викладених у позовній заяві та у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) в судове засідання не з`явилася, на адресу суду скерувала заяву, в якій підтримала свої зустрічні позовні вимоги та заперечувала проти задоволення первісного позову з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи -Львівської міської ради заперечила проти задоволення первісного позову та підтримала зустрічну позовну заяву Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Заслухавши позивача та його представника, представника третьої особи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні первісної позовної заяви слід відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 15).

На заяву позивача ОСОБА_1 про зміну договору найму житлового приміщення, визнання його наймачем квартири АДРЕСА_4 , зареєстровану в ЦНАП м.Львова 05.09.2022 за №3-К-23015/АП-С-36, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради листом №36-вих.-76511 від 22.09.2022 повідомила про відмову в зміні договору найму житлового приміщення та визнання його наймачем квартири АДРЕСА_4 (а.с.17-18).

Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 006344 від 17 квітня 1982 року, ОСОБА_4 отримала право на користування житловим приміщенням, а саме двохкімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , на сім`ю із двох осіб: ОСОБА_4 та її бабцю ОСОБА_8 (а.с. 19).

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 було виготовлено ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 26.08.2022 року на замовлення позивача ОСОБА_1 (а.с.20-23).

Згідно Акту, затвердженого Головою ОСББ «Шевченка-338» від 20.06.2022, складеного у присутності свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у квартирі АДРЕСА_4 постійно проживає протягом десяти останніх років, але не зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.25).

Відповідно до Акту обстеження, виданого Виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області від 05.07.2022, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 ніколи не проживав і не проживає, та не був зареєстрований (в паспорті адреса місця проживання була записана помилково (а.с.26).

ОСОБА_1 постійно проживає і користується, як член сім`ї колишнього наймача квартири ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вищевказаним житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом складеним Головою ОСББ «Шевченка-338» в присутності свідків від 30.09.2019 (А.С.27).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) зареєстрували шлюб в Залізничному районному РАЦСі м. Львова, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № НОМЕР_1 (а.с.29).

У ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син- ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом ДРАЦС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виданого повторно 29.06.2022 року (а.с.30).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано 21 вересня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу № НОМЕР_2 виданого Відділом РАЦС Залізничного РУЮ м. Львова від 21.09.2004 (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим Шевченківським районним у м. Львові відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 20.06.2019 (а.с.32).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Сихівським відділом ДРАЦС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 05.07.2022 (а.с.31).

На підтвердження факту проживання та користування житлом позивач надав суду дублікати квитанцій про оплату за комунальні послуги, оплати проведені у травні 2022 року, тобто вже після смерті квартиронаймача (а.с. 37-46).

Також позивач надав суду копії квитанції про оплату за комунальні послуги, з яких достеменно видно, що оплати проведені квартиронаймачем ОСОБА_6 (а.с. 47-64).

Частиною першою статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до статті 5 ЖК України, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та згідно зі статтею 51 ЖК УРСР, жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

За положеннями ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 42 ЖК України передбачено, що жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості (ст. 43 ЖК України).

Відповідно до ст.58 ЖК України єдиною підставою для вселення в жиле приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є ордер.

Згідно зі ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Частина 1 ст.63 ЖК України визначає, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

За змістом статті 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування житловим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому житловому приміщенні.

Відповідно до ст. 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Позивач ніколи не був зареєстрований у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та не був вписаний у ордер як член сім`ї осіб, для яких було надано це житло.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №199/10302/14-ц Касаційний цивільний суд зазначив, що навіть установлений судом факт спільного проживання в спірній квартирі позивача разом з наймачем квартири, не свідчить про дотримання передбачених законом правил про вселення в спірну квартиру і набуття права користування нею.

У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно правової позиції, що висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-60 цс 12 від 11 липня 2012 року - у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено судам, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати,чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні,чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення саме по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Таким чином, позивач зазначає, що вселився до квартири квартиронаймача ОСОБА_6 у 1990 році, відразу після реєстрації шлюбу з нею, хоча в цей час позивач був зареєстрований та зберігав за собою право на користування будинком у АДРЕСА_3 . Дата реєстрації 15.09.1988 року.

В такому разі у суду відсутні правові підстави вважати, що у позивача виникло право на користування спірним житлом аж до 05.09.2022, оскільки до зазначеної дати позивач був зареєстрований та мав на праві користування інше житло за адресою: АДРЕСА_3 .

Правилами користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, передбачено, що користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди).

Встановлено, що договір найму на квартиру АДРЕСА_4 з відповідачем не укладався.

Згідно ст. 106 Житлового Кодексу, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Оскільки 21.09.2004 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано то відповідача не можна вважати членом сім`ї колишнього наймача квартири.

Відповідно до ст.109 ЖК, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст.116 Житлового Кодексу, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Позивач ніколи не був зареєстрований у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та не був вписаний у ордер як член сім`ї осіб, для яких було надано це житло.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №199/10302/14-ц Касаційний цивільний суд зазначив, що навіть установлений судом факт спільного проживання в спірній квартирі позивача разом з наймачем квартири, не свідчить про дотримання передбачених законом правил про вселення в спірну квартиру і набуття права користування нею.

Зазначення у довідці з місця роботи, виписці з медичної карти амбулаторного хворого місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не є доказом вселення позивача до цієї квартири у встановленому законом порядку.

Надані позивачем до позовної заяви докази про понесені витрати на поховання квартиронаймача ОСОБА_6 , з якою шлюб було розірвано 21.09.2004 року, жодним чином не підтверджує факт дотримання встановленого порядку вселення позивача до спірної квартири.

Згідно з частиною 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 29 даного Закону передбачено повноваження щодо управління комунальною власністю. Так, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад відноситься, зокрема, управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України.

Шевченківська районна адміністрація є виконавчим органом Львівської міської ради і діє відповідно до ухвали від 08.07.2021 року № 1081 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради» та до «Положення про Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради», затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 08.10.2021 №914.

Відповідно до пункту 4.1.51 згаданого Положення, до повноважень районної адміністрації належить звернення до судових органів з позовними заявами, скаргами щодо справ про виселення громадян з жилих приміщень, у яких вонни незаконно проживають; з інших справ, які виникають у процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Згідно зі ст.327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Аналіз зібраних доказів вказує на те, що належні докази, які б підтверджували постійне проживання позивача в спірній квартирі не має, як і не встановлено підстав набуття права на проживання його в квартирі .

Суд критично ставиться до тверджень позивача про його проживання в квартирі, відсутність можливості для реєстрації в квартирі свого місця проживання, оскільки в нього була можливість ще за життя покійної ОСОБА_6 , як колишньої дружини укласти договір найму та зареєструвати своє місце проживання в квартирі, тому підстав для задоволення позовних вимог не має.

Оцінивши надані докази в сукупності суд дійшов висновку, що доводи позивача за зустрічним позовом знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, оскільки відповідач займає спірне житлове приміщення не маючи для цього законних підстав, тому він підлягає виселенню.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81,89, 258-259, 263-265, 273,354,355 ЦПК України, суд,-

у х ва л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа: Львівська міська рада про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Зустрічну позовну заяву Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Львівська міська рада про виселення- задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 з квартири АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач (первісний позов): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, адреса: м.Львів, вул.Липинського, 11, ;

Позивач (зустрічний позов): Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, адреса: м.Львів, вул.Липинського, 11, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Львівська міська рада, адреса: м.Львів, пл.Ринок, 1, .

Повний текст рішення складено 07.06.2023.

Суддя Ю. В. Донченко