УХВАЛА

14 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 462/22/21

провадження № 61-1678св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі.

31 березня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

На підставі розпорядження Верховного Суду від 31 травня 2023 року № 696/0/226-23 справу № 462/22/21 передано судді-доповідачеві Краснощокову Є. В.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова про відкриття провадження у справі від 05 лютого 2021 року на підставі частини шостої статті 19, частини третьої статті 274 ЦПК України спір у цій справі визнано малозначним.

Отже, касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, тобто яке не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі № 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв?язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

З урахуванням наведеного, Верховним Судом відкрито касаційне провадження на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, а тому касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 19, 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 462/22/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук