П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Загарук Н.Н.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 14.06.2019 року підписав Заяву №б/н, на підставі якої відповідачу було надано кредитні кошти. Зазначає, що з його боку були виконані умови договору, в той час як відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув.

У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 13.04.2021 року по кредитному договору в розмірі: 534 651,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23 524,60 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 50 368,83 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а всього заборгованість становить 608 544,67 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14.06.2019 року станом на 13.04.2021 року в розмірі 608 544 (шістсот вісім тисяч п`ятсот сорок чотири) грн 67 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 128,17 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 20 липня 2023 року Відповідач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати повністю та в задоволенні позову відмовити.

04 жовтня 2023 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

14.06.2019 року між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За даною заявою Банк встановив Позичальнику кредитний ліміт.

16.09.2019 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, у якому своїм підписом підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування, процентні ставки, та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану, виходячи із обраних нею умов кредитування.

Основним доводом апелянта було те, що позивачем не надано доказів, що зазначені вище Умови та правила надання банківських послуг підписані відповідачем, тому суд не може їх прийняти до уваги як належні докази домовленості сторін про істотні умови договору.

Колегія суддів апеляційного суду не може прийняти вищевказану позицію апелянта.

З представлених до суду доказів вбачається, що в підписаній відповідачем анкеті-заяві дійсно не міститься регламентації розміру та порядку нарахування відсотків, а також інших нарахувань за кредитом. В той же час, окрім зазначеної анкети-заяви, до суду був наданий також «паспорт споживчого кредиту», який було підписано самим ОСОБА_1 . У вказаному документі були визначені період і порядок нарахування відсотків, відсоткові ставки, розмір додаткових та супутніх платежів, порядок повернення кредиту та розмір нарахування у разі порушення умов кредитування. Оскільки вказані документи підписані безпосередньо позичальником, з точки зору колегії суддів апеляційного суду передбачені ним умови були погоджені сторонами, відтак регулюють правовідносини між ними.

З матеріалів справи вбачається, що тим обставинам, які апелянт поклав в основу своєї апеляційної скарги, суд першої інстанції надав належну правову оцінку в ході розгляду справи, з якою в повній мір погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

Зважаючи на наведене, у апеляційного суду відсутній обов`язок повторного зазначення тих висновків, які суд першої інстанції поклав в основу свого рішення, і з якими в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько