ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 червня 2023 року

м. Харків

справа № 638/18212/19

провадження № 22-ц/818/973/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач: Харківська міська рада,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним та скасування договору купівлі- продажу, за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2023 року, ухвалене суддею Штих Т.В.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року представник Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Обгрнутовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що відповідачі порушили вимоги чинного законодавства щодо дотримання вимог інспекції державного архітектурно-будівельного контролю щодо виконання будівельних та ремонтних робіт за адресою АДРЕСА_1 . Як зазначає позивач реконструкція здійснена з порушенням вимог чинного законодавства. У зв`язку з чим просив скасувати рішення про державну реєстрацію змін у об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 101), прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценком П.Г. (індексний номер рішення 45201315); договір купівлі-продажу № 236 від 25.01.2019, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І.О., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати недійсним; стягнути з відповідачів на користь Харківської міської влади () судовий збір.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2023 року позовну заяву Харківської міської ради залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки доводам позивача щодо законності проведення реєстраційних дій на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , а саме щодо законності збільшення загальної площі спірної квартири (із 116,1 кв.м до 185,6 кв.м). Вказує, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) встановила факт наведення недостовірних даних у повідомленні № 89 та декларації № 31 на спірний об`єкт, а саме реконструкцію квартири АДРЕСА_1 за вказаною адресою здійснено зі зміною зовнішньої конфігурації з надбудовою без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, за результатами чого відповідно до ч. 2 ст. 39-1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) винесла наказ від 18.07.2019 № 287 про скасування дозвільних документів. Цей наказ чинний, з чого слідує встановлення факту самочинної реконструкції об`єкту. Зазначає, що наступний власник спірної квартири ОСОБА_2 також здійснила самочинну реконструкцію, що зафіксовано актом № 1173-А від 25.11.2019, згодом була притягнута Інспекцією до відповідальності, погодилась з виявленим порушенням у сфері містобудівного законодавства та добровільно сплатила штраф. В подальшому ОСОБА_3 отримала право на виконання будівельних робіт та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ХК 12, однак при здійсненні другої реконструкції цієї квартири остання також не отримувала містобудівні умови та обмеження, тому об`єкт у розумінні ст. 376 ЦК України має статус самочинного, тобто ОСОБА_3 виявлені порушення у сфері містобудівної діяльності не усунула. Наголошує, що ОСОБА_1 до реконструкції був власником квартири АДРЕСА_1 у багатоквартирному житловому будинку площею 116,1 кв.м., а після реконструкції площа приміщень збільшилась до 185,6 кв.м. за рахунок надбудови мансардного поверху без згоди інших мешканців цього житлового будинку та додержання будівельних норм, правил, стандартів. Вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи Харківської міської ради про те, що постановою Кабінету Міністрів України № 219 від 13.03.2020 зупинено дію Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, тобто з 18.03.2020 року повністю унеможливлено проведення органами держархбудконтролю перевірок, тому об`єктивно достовірність даних у декларації № ХК 12 Інспекція не могла в силу приписів чинного законодавства. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на доводи Харківської міської ради на те, що доведення факту самочинного будівництва не призводять до автоматичного видалення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас, в ч. З ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чітко зазначено (у редакції від 12.05.2022) що лише на підставі рішення суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться відомості про припинення прав. Зазначає, що об`єкт самочинного будівництва не є об`єктом цивільного обороту, а тому спірна квартира не могла бути об`єктом спірного договору купівлі-продажу, а ОСОБА_1 , не набувши права власності на цей об`єкт, не мав права розпоряджатись ним шляхом продажу ОСОБА_2 . Звертає увагу суду на те, що судом не взято до уваги останню правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10.01.2023 № 160/9902/19, у якій зазначено, що нерухоме майно, стосовно якого здійснюється реєстрація права приватної власності, набуває певного правового статусу і перебуває під захистом держави, яка офіційно визнала і підтвердила факт набуття прав на таке нерухоме майно.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на підставі наказу Інспекції № 1 від 02.01.2019 та колективного звернення мешканців житлового будинку АДРЕСА_1 (вх. КО-1-191/0/248-19 від 27.05.2019) відповідно до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 533 (далі - Порядок № 533), згідно направлення Інспекції для проведення позапланого заходу від 03.06.2019 № 440-Н здійснено вихід на об`єкт: "Квартира АДРЕСА_1 " (термін перевірки з 05.06.2019 до 19.06.2019).

В подальшому Інспекцією здійснені виходи на вказаний об`єкт згідно направлень від 05.07.2019 № 527-Н, від 15.08.2019 № 737-Н, від 17.09.2019 № 863-Н, від 28.10.2019 № 1023-Н.

Згідно відомостей з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України (ведеться з 2011 року), розміщеному на офіційному сайті Держархбудінспекції України в повідомленні про початок виконання будівельних робіт (замовник - фізична особа), № ХК 89, жовтень 2018 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації (замовник - фізична особа), № ХК 31, грудень 2018 наявна інформація про замовника, відповідальну особу - інженера з технічного нагляду, генерального підрядника, осіб, відповідальних за виконання робіт, генерального проектувальника, відповідальних осіб за проведення авторського нагляду та інженера технічного нагляду, інформація про затвердження проекту, місцезнаходження об`єкту, інформація про проведену інвентаризацію, техніко-економічні показники, опис об`єкта, перелік інженерного обладнання об`єкта, загальна площа об`єкту, основні показники об`єкта, характеристику житлових будинків, кількість квартир у житловому будинку; відсутня інформація про містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки з посиланням на п. 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Мінрегіону від 06.11.2017 № 289; відсутня інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою з посиланням на п. 4 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно деталізованої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Державний реєстр) квартира АДРЕСА_1 загальною площею 118,6 кв.м., житловою площею 84,5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) до 24.01.2019 на праві приватної власності належала ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 5656, виданий 28.11.2017, видавник: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитонова Я.М. (індексний номер рішення: 38389641 від 28.11.2018).

Відповідно матеріалів інвентарної справи № 33748 загальна площа квартири АДРЕСА_1 станом на 09.10.2007 становила 118,6 кв.м.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 31.10.2018 квартира розташована на 6 поверсі 6 поверхового будинку загальною площею 185,6 кв.м. житловою площею 116,1 кв.м..

В той же час, в Державному реєстрі наявна інформація стосовно внесення змін у вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), а саме: рішенням Державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Луценком Павлом Геннадійовичем від 24.01.2019 (індексний номер рішення 45201315) на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК 31, виданої 12.12.2018, видавник: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради до Державного реєстру внесено зміни до опису майна: загальна площа 118,6, кв.м житлова 84,5 кв.м змінено на загальна площа 185,8 кв.м, житлова площа 116,1 кв.м.

Також з Державного реєстру вбачається, що 25.01.2019 за рішенням приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. (індексний номер рішення: 45222096) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 236, виданого 25.01.2019 здійснено реєстрацію переходу прав власності за вказаною квартирою від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу Інспекції № 287 від 18.07.2019 скасовано право на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого за № ХК 89 на об`єкт: "Реконструкція квартири АДРЕСА_1 " (замовник - ОСОБА_1 ), скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта за № ХК 31 на об`єкт "Реконструкція квартири АДРЕСА_1 " (замовник - ОСОБА_1 ).

Після зміни власника Інспекція за зверненням ОСОБА_4 , що надійшло від депутата Харківської міської ради Михайлова Г.М. листом від 21.10.2019 № 1933/0/18-19 (вх. № 12567/0/39-19 від 22.10.2019), видала направлення для проведення позапланової перевірки квартири АДРЕСА_1 щодо дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

За результатами позапланової перевірки складено Акт № 1173-А від 25.11.2019 про наявність порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, встановлено, що ОСОБА_2 проводяться будівельні роботи з самочинної реконструкції квартири АДРЕСА_1 , без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), без забезпечення здійснення авторського та технічного нагляду, без проектної документації, що в свою чергу є порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", абз. 2 п. 5, п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, ч. 1 ст. 9, ч. 1, 2, 3 ст. 11, ст. 27 Закону України "Про архітектурну діяльність", п. 2 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об`єкта архітектури, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1107.2007 № 903.

Відповідно до виданого ОСОБА_2 припису № 1173-Пр-З від 25.11.2019 підготовчі та будівельні роботи були зупинені.

Згідно припису № 1173-Пр-У від 25.11.2019 ОСОБА_2 зобов`язано в термін до 25.01.2020 усунути допущені порушення на об`єкті "квартира АДРЕСА_1 ".

За допущені порушення стосовно ОСОБА_2 . Інспекцією складено протокол про адміністративне правопорушення від 25.12.2019, відповідальність за встановлені правопорушення передбачена ч. 1, 5, 12, 13 ст. 96 КУаП.

Судом встановлено, що у визначений строк ОСОБА_2 усунула встановлені позаплановою перевіркою порушення, подала повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками "СС1", та сплатила адміністративний штраф згідно постанови від 09.12.2019 в розмірі 17000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 19.12.2019.

Так, на спірному об`єкті ОСОБА_2 почала нове будівництво - реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розподілом на дві окремі квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Після закінчення реконструкції ОСОБА_2 подала Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, яка прийнята та зареєстрована (реєстраційний номер ХК12), строк введення в експлуатацію - 03.07.2020р.

На підставі отриманої декларації державними реєстратором внесені відповідні зміні до Державного реєстру, згідно яких зареєстровані права на два об`єкти нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_1 .

Право власності, зареєстроване за ОСОБА_2 після повторної реконструкції об`єкта проведено відповідно до вимог законодавства України і наразі є дійсним, декларація про готовність об`єкту (повторної реконструкції) також є чинною.

Згідно деталізованої інформаційної довідки з Державного реєстру за рішенням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бервено Н.І. (індексний номер рішення: 53257463 від 23.07.2020) внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 116,0 кв.м., житловою площею 48,1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) на підставі договору дарування, серія та номер: 1258 від 27.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бервено Н.І., за ОСОБА_5 .

Також, згідно деталізованої інформаційної довідки з Державного реєстру право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 128,8 кв.м., житловою площею 51,8 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за рішенням Департаменту реєстрації Харківської міської ради (індексний номер рішення: 53257463 від 23.07.2020) на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ХК 12, зареєстровано за ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду позивач зазначав, що відповідачі порушили вимоги чинного законодавства щодо дотримання вимог інспекції державного архітектурно-будівельного контролю щодо виконання будівельних та ремонтних робіт за адресою АДРЕСА_1 , а саме щодо законності збільшення загальної площі спірної квартири (із 116,1 кв.м до 185,6 кв.м).

При цьому, позивач наголошує на тому, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) встановила факт наведення недостовірних даних у повідомленні № 89 та декларації № 31 на спірний об`єкт, а саме реконструкцію квартири АДРЕСА_1 за вказаною адресою здійснено зі зміною зовнішньої конфігурації з надбудовою без отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, за результатами чого відповідно до ч. 2 ст. 39-1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) винесла наказ від 18.07.2019 № 287 про скасування дозвільних документів і цей наказ наразі чинний, з чого слідує встановлення факту самочинної реконструкції об`єкту.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що потреба виправити помилку «неналежного врядування» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Вказував, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення, а отже не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю. Суд вважав, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем та позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів незаконності набуття ОСОБА_2 права власності на спірне майно, отже позовні вимоги Харківської міської ради щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним за своїми наслідками є такими, що становлять втручання у право ОСОБА_2 на мирне володіння своїм майном. Крім того вказував, що право власності, зареєстроване за ОСОБА_2 після повторної реконструкції об`єкта проведено відповідно до вимог законодавства України і наразі є дійсним, декларація про готовність об`єкту (повторної реконструкції) також є чинною, отже наразі будь-які права або охоронювані законні інтереси Харківської міської ради не порушуються та не потребують їх захисту судом. Також вважав, що правочинами між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (договір купівлі-продажу № 236 від 25 січня 2019 року) не порушено інтереси держави в особі Харківської міської ради як органу, який виконує функції прийняття до експлуатації об`єктів будівництва та території міста Харкова та здійснює державний архітектурно-будівельний контроль.

Колегія суддів з такими мотивами відмови у задоволенні позовних вимог не погоджується з огляду на наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Позовну заяву з вимогами про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу та скасування рішення державного реєстратора обґрунтовано тим, що відповідачами було вчинено самочинне будівництво в розумінні ст.376 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом, Харківська міська рада посилалася на наявність повноважень зі здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 вказала, що реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

У разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (частина перша статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

У таких спорах метою звернення з позовом є не перехід речового права на об`єкт нерухомості, а приведення будівлі у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, спрямованих на захист суспільних інтересів.

Повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об`єктів житлового фонду передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису.

Тобто зазначені правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винуватої особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 579/968/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 202/7377/16-ц (провадження № 61-20139св19) зазначено, що «задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна та скасування записів про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно суди: не урахували, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а саме ефективним способом захисту, який відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам, оскільки вирішення вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою».

Таким чином, проведена державна реєстрація змін речового права та укладення в подальшому договору купівлі-продажу не змінює правової природи самочинного будівництва та не позбавляє позивача його владних повноважень щодо усунення встановлених порушень у сфері містобудівної діяльності, а скасування зазначеної державної реєстрації та визнання недійсним оскаржуваного договору купівлі-продажу саме по собі не забезпечить усунення цих порушень.

Ефективним способом усунення виявлених порушень є звернення до суду з позовом про приведення самочинно збудованого об`єкта у стан, який існував до порушення та компенсацію витрат, пов`язаних з такими діями.

При цьому позивач має довести, що здійснене будівництво є самочинним.

Отже, у розглядуваній справі спосіб захисту, обраний Харківською міською радою, з огляду на її повноваження та права, які вона вважала порушеними, є неналежним, що тягне за собою відмову у задоволенні позову.

Окреме задоволення вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності на спірне приміщення не призведе до реального поновлення порушених прав територіальної громади. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.02.2023 року справа № 645/3628/18.

Висновок суду першої інстанції про відсутність порушень прав Харківської міської ради є передчасним.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради встановила факт наведення недостовірних даних у повідомленні № 89 та декларації № 31 на спірний об`єкт, за результатами чого винесла наказ від 18.07.2019 № 287 про скасування дозвільних документів і цей наказ наразі чинний, з чого слідує встановлення факту самочинної реконструкції об`єкту також не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем неправильно обраний спосіб захисту.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст.371,374, п. 4 ч. 3 ст.376,381,382,383,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу скаргою Харківської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2023 року в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради змінити, мотивувальну частину рішення в цій частині викласти в редакції цієї постанови

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення складено 20.06.2023 року.