КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №754/6127/22 Головуючий у 1 інстанції: Лісовська О.В.

Провадження №22-ц/824/14925/2023 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

5 грудня 2023 року м. Київ

Київського апеляційний суд в складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року про відмову у задоволенні скарги на дії/бездіяльність приватного виконавця у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2023 року скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії/бездіяльність приватного виконавця.

Скаргу мотивує тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 754/6127/22 від 08.03.2023, виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 488 467,51 грн.

20.03.2023 приватним виконавцем винесено постанову про арешт у ВП № НОМЕР_1, якою накладено арешт на 1/4 частину квартири, яка знаходив адресою АДРЕСА_1 , квартира належить боржнику.

28.06.2023 приватним виконавцем винесено постанову про опис та майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на 1/4 з квартири, за адресою АДРЕСА_2 .

10.07.2023 представником стягувача - адвокатом Юхименко Ю.Ю. подано приватному виконавцю Лановенко Л.О. заяву про винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, а саме 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та передати квартири на реалізацію.

Приватний виконавець Лановенко Л.О. направила у відповідь повідомила, що 20.03.2023 нею було направлено запит до Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з вимогою надати дозвіл на примусову реалізацію нерухомого майна боржника, а саме: 1/4 частина квартири АДРЕСА_3 , в якій зареєстрована неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповіді отриманої від Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації приватному виконавцю дозволу на реалізацію вище зазначеної квартири надано не було.

Згідно з листом Київського міського бюро встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_3 , в рівних долях є ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Малолітній ОСОБА_3 має право на користування часток права власності своїх батьків, а саме ОСОБА_5 , якій належить 1/4 частина квартири.

Скаржник просила суд визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., яка полягає в не переданні у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 на реалізацію арештованого майна боржника ОСОБА_2 , а саме 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 , шляхом проведення електронних аукціонів; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. вчинити дії щодо передачі на реалізацію майна, що належить ОСОБА_2 , а саме 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмила Олегівна, на дії/бездіяльність приватного виконавця - було відмовлено.

Обґрунтовуючи відмову у задоволенні скарги суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця Лановенко Л.О., оскільки виконавцем не було допущено порушень при здійснені виконавчих дій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 1 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, поставлену судом з порушенням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи поданої скарги з посиланням на неповне дослідження всіх обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є племінником ОСОБА_2 , а тому згода органу опіки й піклування для передачі на реалізацію кварти АДРЕСА_3 не потрібна, що підтверджується правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 08 червня 2021 року у справі № 607/8145/18 де зазначено, що дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким, в разі використання його як житла, має дитина, надається лише в разі, коли власниками відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють, а також коли останні укладають угоди від імені неповнолітніх. Чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того чи мають право на користування ним інші особи, зокрема, малолітні, якщо власник не є їх батьком (матір`ю) або ж особою, яка замінює останніх.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що матері неповнолітньої особи - ОСОБА_5 належить частина і на вказану частку стягнення не відбувається, а тому вважає що права дитини не порушуються.

Зазначила, що чинним законодавством України не визначено порядку надання органом опіки та піклування згоди на примусову реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Проте виконавець в силу приписів частини першої, пункту 1 частини другої, пунктів 3,6,22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язаний та має право вживати всіх необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення, в тому числі й одержувати всі необхідні дозволи для проведення виконавчих дій.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзивів на апеляційну скаргу не надходив, відповідач не скористався своїм правом для подачі відзиву.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Апелянтта інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

1 листопада 2023 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 754/6127/22 виданого 08.03.2023 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 488 467,51 грн.

20.03.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

20.03.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця.

20.03.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

20.03.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

20.03.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: 1/4 частина, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, тип об`єкта: квартира, чотирикімнатна, об`єкт житлової нерухомості: так, опис об`єкта: загальна площа (кв.м); 95.6, житлова площа (кв.м): 53.6 Адреса: АДРЕСА_2 .

28.06.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме описано та накладено арешт на 1/4 частину, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, тип об`єкта: квартира, чотирикімнатна, об`єкт житлової нерухомості: так, опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 95.6, житлова площа (кв.м): 53.6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Квартира АДРЕСА_4 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної, спільної власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних долях, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 22.02.2018 року.

Відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади м. Києва встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована малолітня дитина : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про розгляд запиту приватного виконавця, повідомлено, що реалізація 1/4 частки квартири АДРЕСА_3 призведе до порушення житлових прав малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право користування на яке мають діти, надається органом опіки та піклування лише у разі гарантування та збереження охоронюваних законом інтересів дитини.

Листом від 10.07.2023 року на заяву представника стягувача Юхименка Ю.Ю. від 07.07.2023 року, приватний виконавець надав відповідь про те, що для передачі на реалізацію нерухомого майна, в якому зареєстровані діти, необхідно отримати дозвіл органу опіки та піклування. Проте, такого дозволу орган опіки та піклування приватному виконавцю не надав.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення суду про передачу спірного майна на реалізацію, право на користування яким має неповнолітня дитина, племінник боржника, не ухвалювалось. Дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, не надавалось, тому виконавець вірно зазначив про відсутність правових підстав для передачі арештованого нерухомого майна на реалізацію та відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Лановенко Л.О., оскільки остання не допустила порушень, на які вказує скаржник.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Права та обов`язки виконавців передбачені в статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Як передбачено ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Як передбачено частинами 1, 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про на те, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є племінником ОСОБА_2 , а тому згода органу опіки й піклування для передачі на реалізацію кварти АДРЕСА_3 не потрібна.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

У разі здійснення операції щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов`язковим.

Ч. 1 ст. 405 ЦК визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За змістом цієї статті право членів сім`ї власника будинку користуватися цим житловим приміщенням може виникнути і існувати тільки при наявності права власності на будинок у особи, членами сім`ї якого вони є; з припиненням права власності особи втрачається і право користування житловим приміщенням у членів його сім`ї.

В постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2015 року (№6-3005цс15), зазначено що при вирішені спори щодо захисту прав дітей, суди повинні в кожному конкретному випадку перевіряти право користування житловим приміщенням дитиною, яке може ґрунтуватися на документальній основі (довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких вказано і дитина) і на законі ( ст. 405 ЦК).

Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 ( далі - Порядку реалізації арештованого майна), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна визначено, що заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі):

- копія виконавчого документа, а в разі наявності зведеного виконавчого провадження - довідка виконавця щодо загальної кількості виконавчих документів та суми, що підлягає стягненню за ними;

- копія постанови про опис та арешт майна боржника, а у разі якщо опис та арешт майна проводили до набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» - копія акта опису та арешту майна боржника;

- копії документів, що підтверджують вартість (оцінку) майна (повідомлення сторін про визначення вартості майна, акт виконавця про визначення вартості майна або звіт суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання про оцінку майна, строк чинності якого відповідає вимогам частини шостої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»);

- у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду;

- копії документів, що підтверджують наявність (відсутність) чинних обтяжень майна.

В п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 березня 2021 року в справі №164/1145/20 (провадження №61-218св21), від 30 вересня 2020 року в справі № 303/3043/19 (провадження № 61-8347св20), від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження№ 61-16089св19) та від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

Дозвіл органу опіки та піклування потрібен не лише в тому разі, якщо дитина є співвласником нерухомості, а й у тому випадку, якщо має місце лише реєстрація дитини в житловому приміщенні. Оскільки, одним з правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки та піклування, відповідно до статті 177 Сімейного Кодексу України є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користування жилим приміщенням. Відповідно до частин другої та третьої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Лановенко Л.О., оскільки остання не допустила порушень, на які вказує скаржник.

Ураховуючи вище наведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 11 грудня 2023 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко