Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/21452/23

Номер провадження: 2/511/924/23

"14" грудня 2023 р. суддя Роздільнянського районного суду Одеської області Іванової О. В. , дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2023року до Роздільнянського районного суду Одеської області від Приморського районного суду м. Одеси в порядку ч. 1 ст. 30 ЦПК України після визначення підсудності надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить поділити порівну між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя:

- земельну ділянку, площею 0,0492 га кадастровий номер :01:003:3990 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 239;

- легковий автомобіль універсал марки «RENAULT» модель «DUSTER», ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2019 року випуску, дата реєстрації 07 лютого 2019 року,

- сплатити їй частку майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: земельної ділянки, площею 0,0492 га кадастровий номер :01:003:3990 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 239; автомобіля марки «RENAULT» модель «DUSTER», 2019 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у грошовому виразі.

Окрім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач також просить відстрочити сплату судового збору до подання до суду відповідачем правовстановлюючих документів на майно та звіту про оцінку на автомобіль, при цьому клопотання про витребування доказів оформлено без дотримання до вимог ЦПК України та також не оплачено судовим збором. Позивач необхідність відстрочки сплати судового збору обґрунтовує тим, що вона є соціально малозабезпеченою, її заробітна плата складає 6700грн.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд вважає, що подана позовна заява не відповідає вимогам ч. 4ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розглядаючи питання про відкриття провадження у справі та відстрочення сплати суми судового збору, суд виходить з наступного та вважає, що вищевказаний позов слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків за таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Натомість, з позовної заяви та доданих документів вбачається, що зазначена земельна ділянка та легковий автомобіль на праві власності належить саме позивачу ОСОБА_1 , при цьому а ні позовна заява а ні додані документи не вказують про наявність будь-якого порушеного, невизнаного або оспорюваного права позивача, що є передумовою та підставою звернення до суду та на думку суду, може свідчити про відсутність будь-якого спору між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1ст. 9 Закону «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно вимог Закону України «Про судовий збір» позивач повинен оплатити судовий збір за подання усіх позовних вимог, як немайнового характеру кожної вимоги, так і майнового.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мін імуму для працездатних осіб

Крім того, згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Однак, до позовної заяви позивачем не залучено документів щодо оцінки майна (як власника вказаного майна) та квитанції про сплату судового збору, та не надано документів, що підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви позивачем додано заяву про відстрочку від сплати судового збору без посилання на будь-яку вимогу Закону, вказуючи, що позивачка соціально малозабезпеченою особою та отримує зарплату в розмірі 6700грн, просить відстрочити їй сплату судового збору за подання позову.

Так, згідно ч. 1, ч. 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Як вбачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд,враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті): 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

З отриманої судом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником (крім спірної земельної ділянки), ще двох земельних ділянок, які були придбані останньою в липні 2023р. та квартири у м. Києві, що в будь-якому випадку не може свідчити про те що позивач є соціально малозабезпечена.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача ОСОБА_1 про відстрочку від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Згідно з положеннями п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини а також обов`язково повинно бути зазначено яке право позивача порушується.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі зміст позовних вимог та чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням фактів та посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування; у разі неможливості надання доказів - відповідні клопотання про їх витребування з доказами неможливості отримати докази самостійно.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплати нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Виходячи з вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, та враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для відстрочення сплати судового збору, заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна, що належить фізичним особам на праві приватної власності.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року "Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності" вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

З огляду на те, що позовна заява не містить ціну позову, також відсутній звіт про оцінку майна, що унеможливлює суд визначити ціну позову, а відтак відсутня можливість визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із відповідними вимогами.

Тобто позивач повинна вказати дійсну вартість спірного нерухомого та рухомого майна на момент звернення до суду та надати відповідні документи зі сплати судового збору.

Згідно ч.1ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За встановлених обставин, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://rz.od.court.gov.ua/sud1524/gromadyanam/csz/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:О. В. Іванова