Номер провадження: 22-з/813/515/23
Справа № 522/7233/16-ц
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

15.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Громіка Р.Д., розглянувши заяву адвоката Корнілової Людмили Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді-учасника Лозко Ю.П. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору інвестування та додаткової угоди,

встановив:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору інвестування та додаткової угоди - задоволено. Судом визнано недійсним договір інвестування № 5/2/73 від 21.10.2013 між ДП «Дирекція верстатобуд» та ОСОБА_4 та додаткову угоду до цього договору від 28.10.2013 р. між ОСОБА_4 , ДП «Дирекція верстатобуд» і ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 826,81 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 826,81 грн..

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 25 лютого 2019 року ОСОБА_5 , який участі у справі не приймав, подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору інвестування та додаткової угоди.

Судове засідання у справі було призначено на 12.12.2023 о 09 год. 00 хв., однак не відбулось у зв`язку з відпусткою судді-учасника Назарової М.В. та відкладено на 19 березня 2024 року о 10 год. 15 хв.

11 грудня 2023 року до Одеського апеляційного суду від адвоката Корнілової Л.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява без електронного підпису про відвід судді Лозко Ю.П. та 12 грудня 2023 ідентична заява подана безпосередньо через канцелярію Одеського апеляційного суду.

Дана заява обґрунтована тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 05.10.2023 року у складі головуючого судді: Сєвєрової Є.С., суддів: Вадовської Л.М., Лозко Ю.П. була розглянута справа №522/5615/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2020 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 та вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 , за результати розгляду якої прийнято постанову про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 . Вселено ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки, у даної справі, ті ж самі учасники та той самий предмет спору, вже по якій суддею Лозко Ю.П. висловлена думка стосовно позовних вимог, тому для забезпечення довірі до суду з метою уникнення сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, при цьому також ОСОБА_8 переживає з приводу того, що суддя не буде розбиратися у фактах по справі і можливе прийме хибне рішення, з тих підстав, що у судді вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо цих правовідносин сторін, що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи, що прямо суперечить ст. 36 ЦПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року визнано відвід заявлений адвокатом Корніловою Л.І. судді Лозко Юлії Петрівні необґрунтованим. Справу передано до канцелярії Одеського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи заяву адвоката Корнілової Л.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді-учасника Лозко Ю.П. передано на розгляд судді Громіка Р.Д.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу вважає, що заява адвоката Корнілової Л.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді-учасника Лозко Ю.П. не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Також слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

За обставинами даної справи заявник, звертаючись до суду із заяво. про відвід судді, не навела підстав та не надала доказів, які б свідчили про зацікавленість судді в розгляді справи або про наявність об`єктивних дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Доводи заявника фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді, а саме з прийняттям суддею Лозко Ю.П. судового рішення у справі №522/5615/19.

Проте відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо факту розгляду суддею Лозко Ю.П. у складі колегії суддів справи №522/5615/19, та прийняття судового рішення, то відповідно до положень частини 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішеннями або окремою думкою судді в інших справах, висловленими публічно думками судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, сам по собі факт незгоди з позицією колегії суддів у складі головуючої судді Сєвєрової Є.С., та суддів Вадовської Л.М., Лозко Ю.П. викладеною у судовому рішенні від 05.10.2023 року (справа №522/5615/19, провадження №22-ц/813/5287/23), та в силу вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді-учасника Лозко Ю.П. у цій справі.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу судді, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості судді або її особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності судді з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань вважаю, що заява адвоката Корнілової Л.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді-учасника Лозко Ю.П. не підлягає задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно із ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву адвоката Корнілової Людмили Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді-учасника Лозко Ю.П. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: Р.Д. Громік