РІШЕННЯ

іменем України

07 грудня 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретарі судового засідання - Горобець Н. М., Сердюченко М. І., Пєтряєва А. Є.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представники позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідач 1 - ОСОБА_5 ,

представник відповідача 1 - ОСОБА_6 ,

відповідач 2 - ОСОБА_7 ,

третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області,

представник третьої особи - Корчагіна М. В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про визнання права особистої власності на майно, що було придбане під час перебування у шлюбі, третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області,

в с т а н о в и в:

12.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, а 26.08.2021 - з уточненою позовною заявою, до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з вимогами визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на наступне майно, що було придбане під час шлюбу з ОСОБА_8 : 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- НОМЕР_1 ; вантажівку: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 .

На обґрунтування позову зазначено, що у період з 01.09.2017 по 20.01.2021 позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 18.02.2021, приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округ Кожушною Л. М. заведена спадкова справа № 36/2021, номер у Спадковому реєстрі: 67226712, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 визначено: його дружину ОСОБА_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 було придбано 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; вантажівку марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 та напівпричіп марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- НОМЕР_1 . Майно було придбано за її особисті кошті.

Однак, нотаріусом їй було роз`яснено, оскільки частина житлового будинку,

сідловий тягач і напівпричіп були придбані нею у період перебування в шлюбі з ОСОБА_5 , то дане майно є їхньою спільною сумісною власністю, для розпорядження

зазначеними об`єктами необхідно встановити статус даного майна, якщо спільна сумісна

власність, то виділити частку чоловіка у спільному сумісному майні та оформити спадкові

права на неї, або ж визнати дану частку її особистою приватною власністю.

27.12.2018 між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , неповнолітньою ОСОБА_12 , що діяла за згодою матері - ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , що діяла особисто за себе та як законний представник від імені малолітнього ОСОБА_5 , далі "Продавці", та ОСОБА_13 , далі "Покупець" було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавці передали, а покупець прийняв у власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Відчужувана квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.06.2007 відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконкому Харківської міської ради №2-07-293334-Ш-2, на підставі розпорядження від 14.06.2007 № 11049-111-2, зареєстрованого 01.10.2007 у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" та записаного в реєстрову книгу за № П-2-34860. У п. 16 договору купівлі-продажу квартири зазначено, що відчужувана квартира не є спільною сумісною власністю з іншими особами та є їхньою особистою приватною власністю, оскільки набута у процесі безоплатної приватизації, і осіб які б могла поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувану квартиру, у тому числі й відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу

України, немає. Продаж квартири вчинено за 981 720 грн 00 коп. Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу квартири продавці одержали у рівних частинах 981 720 грн 00 коп. за продаж квартири. Отже, нею було отримано 163 620 грн 00 коп. від продажу

частини приватизованої квартири.

Того ж дня, 27.12.2018, між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , що діяла за згодою матері - ОСОБА_1 , а також нею, що діяла особисто за себе та як законний

представник від імені малолітнього ОСОБА_5 , укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до умов якого вона прийняла у спільну часткову власність 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж зазначеного будинку вчинився вартістю 218 160 грн 00 коп. Оскільки, вона придбала лише 1/3 частину житлового будинку, вартість частини складала 72 720 грн 00 коп.

Отже, отримана нею сума від продажу частини приватизованої квартири була достатньою для придбання частини житлового будинку. Купівля нею 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , та продаж нею частини приватизованої квартири АДРЕСА_2 , відбулися в один день. Оскільки строк від продажу частини приватизованої квартири до купівлі спірної частини житлового будинку є нерозривним, а саме: протягом нетривалого часу за один день, вказане свідчить про те, що кошти, отримані від продажу частини приватизованої квартири, які були використані на придбання спірної частини житлового будинку, не вийшли з її особистої власності, оскільки 1/3 частина житлового будинку придбана саме за ці кошти, де майно є її особистою приватною власністю.

Спірна нерухомість не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки придбана нею хоча й у період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_5 , проте за власні кошти, отримані від продажу особистого майна, а відтак є її особистою власністю. Наявне в п. 17 договору купівлі-продажу житлового будинку посилання, що ОСОБА_1 одержала згоду від другого з подружжя на укладання даного договору, справжність підпису на заяві, якого засвідчена 27.12.2018 за р. № 2387, не є доказом придбання такої квартири за спільні кошти подружжя. Про це в заяві не було обумовлено.

09.02.2019 позивачем за особисті кошти були придбані вантажівка: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 та напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі - НОМЕР_1 , загальною вартістю 458 309 грн 00 коп.. Спеціалізований тягач та спеціалізований напівпричіп були придбані за кошти, які залишилися від продажу квартири від 27.12.2018, а також кошти, які були передані її рідною сестрою ОСОБА_15 за договором позики.

10.07.2017 ОСОБА_15 позичила їй грошову суму, що складає еквівалент 15 000 доларів США, за курсом Національного банку України на день укладення договору. Вона зобов`язалась повернути кошти до 10 липня 2022 року. Кошти були їй передані для придбання вантажного тягача та напівпричепу, оскільки вони були їй необхідні для здійснення підприємницької діяльності. Отже, кошти отриманні по розписці є власними її коштами, оскільки отриманні до укладання шлюбу з ОСОБА_5 .

Крім того, запозичених коштів не вистачало для придбання саме напівпричепу: марки РАСТON, модель ТХZ 339, тому вона вирішила придбати спеціалізований вантажний тягач та напівпричіп після продажу приватизованої квартири. Таким чином, сума, що залишилася у неї після продажу приватизованої квартири та придбання частини житлового будинку у розмірі 90 900 грн 00 коп., та отриманні від ОСОБА_15 по розписці 15 000 доларів США, що складають еквівалент 404 391 грн 00 коп., за курсом Національного банку України на дату придбання тягача та причепу, є достатніми для придбання напівпричепу: маркиРАСТON, модель ТХZ 339 та вантажівки: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е.

Незважаючи на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 видані на ім`я ОСОБА_5 , фактичним власником напівпричепу: марки РАСТON, модель ТХZ 339 та вантажівки: марки VOLVO, модель FН 12. тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е є вона, яка придбала їх за власні кошти, тому причіп та тягач підлягають визнанню її особистою приватною власністю.

Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Вважала, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Отже, під час вирішення справи необхідно врахувати джерело походження коштів, за рахунок яких були придбані 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , сідловий тягач та напівпричіп, що є предметом спору, навіть за умови придбання їх під час її перебування в шлюбі з ОСОБА_5 .

Вона придбала спірне майно у період шлюбу, але за власні кошти, які були отримані від продажу частки приватизованої квартири, а також за кошти, які були отримані по розписці до укладання шлюбу. Таким чином, 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- НОМЕР_1 ; вантажівка: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 є її особистою власністю.

В подальшому було вирішено, що підприємницькою діяльністю буде займатися ОСОБА_5 , який зареєструвався як фізична особа-підприємець, дата 21.02.2019, номер запису: 0034477, основний вид діяльності - вантажний автомобільний транспорт, тоді вона і надала згоду на реєстрацію напівпричепу та сідлового тягача на чоловіка.

Вважала, що факт реєстрації майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя, але придбане за особисті кошти іншого подружжя, не означає, що воно належить особі, на ім`я якої зареєстроване.

Оскільки їй було роз`яснено нотаріусом, що з поданих нею документів вбачається спільна сумісна власність на частину житлового будинку, сідлового тягача та напівпричепу, які були придбані нею у період перебування в шлюбі з ОСОБА_5 , для розпорядження зазначеним майном необхідно встановити статус даного майна: якщо спільна сумісна власність, то виділити частку чоловіка у спільному сумісному майні та оформити спадкові права на неї, або ж визнати дану частку її особистою приватною власністю. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , окрім його дружини, тобто неї, є син ОСОБА_5 , та дочка від першого шлюбу ОСОБА_5 , яка і оспорює правовий режим належності їй на праві особистої приватної власності 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; напівпричепу: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- НОМЕР_1 ; вантажівки: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 .

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.08.2021 первісна позовна заява була залишена без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаної в ухвалі, та подання документа про сплату судового збору в розмірі 4 454 грн 00 коп.

В установлений судом строк позивач подала уточнену позовну заяву та документ про сплату судового збору в розмірі 4 454 грн 00 коп.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.08.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в залі суду на 29.09.2021.

24.09.2021 від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про виклик свідків.

29.09.2021 за клопотанням представника відповідача 1 адвоката Шамраєва М. Є. відкладене підготовче засідання.

30.09.2021 від представника відповідача 1 адвоката Шамраєва М. Є. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені наступні заперечення проти позову. Зокрема, зазначив, що жоден нормативно-правовий акт не містить визначення "особистих коштів" в контексті спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя. Не надає таких визначень і Верховний Суд. З приводу цього, на думку представника відповідача, виникають певні складності та неоднозначності для вирішення питання, за чиї саме кошти повинно бути придбане майно, який рівень доходів повинен бути у кожного з подружжя тощо, щоб витрати одного з них вважалися особистими, та враховуючи, що грошові кошти не є речами, визначеними індивідуальними ознаками.

На противагу обставинам, наведеним позивачем, зазначив, що ОСОБА_5 - покійний чоловік позивача, у свою чергу, також мав необхідний і достатній рівень доходу для придбання спірного майна, а тому не можна виключати спільність участі обох з подружжя у придбанні частини будинку та вказаної техніки, що є предметом дійсного спору.

Зокрема, підтвердженням наявності в ОСОБА_5 значних грошових сум є наступне:

По-перше, отримавши у спадок земельну ділянку з кадастровим номером 652:385510:04:002:004, загальною площею 10,9555 га, розташовану на території Нижньосірогозької селищної ради, Нижньосірогозького району Херсонської області, ОСОБА_5 уклав Договір оренди вказаної земельної ділянки з Фермерським господарством "ЛАВІС". Орендна плата за земельну ділянку становить 3 відсотки від нормативно грошової оцінки землі, яка, у свою чергу, становить 352 329 грн 00 коп.

По-друге, отримавши у спадок житловий будинок АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 відчужив їх за відплатними договорами купівлі- продажу, посвідченими Приватним нотаріусом Нижньосірогозького районного нотаріального округу Херсонської області Нестрецовим В. В. та зареєстровані за № 572 та № 573 відповідно. Загальна вартість відчужених об`єктів становила 172 262 грн 89 коп.

По-третє, будучи зареєстрованим в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець (номер запису: 0034477), ОСОБА_5 у період з 21.02.2019 по 26.01.2021 здійснював господарську діяльність, отримавши за цей період значний дохід.

Норма ст. 60 СК вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. По-перше, щодо часу набуття спірного майна, то, як було вказано позивачем і не заперечується відповідачем, у період з 01.09.2017 по 20.01.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, зареєстрованому 01.09.2017 ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові, актовий запис № 372. Вказане свідчить про те, що сторони проживали однією сім`єю, вели спільний побут, мали взаємні права та обов`язки.

З Договору купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідченого ПНХМНО Малік О.В. за реєстровим № 2391, вбачається, що у ОСОБА_1 право власності на вказаний об`єкт виникло 27.12.2018, тобто під час перебування у шлюбі з ОСОБА_5 .

Щодо вантажівки: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 ; та напівпричепа: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- НОМЕР_1 , то в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які відомості щодо часу набуття вказаних об`єктів, як відсутні докази того, що набувачем є саме ОСОБА_1 .

Однак, згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, а саме: вантажівки: марки VOLVO та напівпричепа: марки РАСТON, часом їх реєстрації є 09.02.2019, а особою, за якою зареєстровано вказані об`єкти, є саме ОСОБА_5 . Отже, часом набуття вказаного майна є час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. Тобто, перший критерій встановлення спільності набутого в шлюбі майна повністю виконаний.

По-друге, щодо коштів, за які таке майно було набуте (джерело набуття) та спільність участі обох з подружжя у набутті такого майна, то, як вже було зазначено, ОСОБА_5 за час перебування у шлюбі мав самостійні та значні доходи, джерелом яких було отримання орендної плати від передачі земельної ділянки з кадастровим номером 652:385510:04:002:004 загальною площею 10,9555 га, розташовану на території Нижньосірогозької селищної ради, Нижньосірогозького району Херсонської області в оренду, відчуження житлового будинку АДРЕСА_3 , за відплатними договорами, а також отримання доходу від здійснення підприємницької діяльності. Як висновок, вказані кошти були достатніми як для придбання спірного майна, так і утримання сім`ї та задоволення необхідних побутових потреб.

Отже, вказане свідчить про спільність участі ОСОБА_5 у набутті майна, що є предметом спору, тому і другий критерій встановлення спільності набутого в шлюбі майна повністю виконаний.

Водночас, придбані за час шлюбу транспортні засоби використовувались у підприємницькій діяльності саме покійним ОСОБА_5 , що підтверджується, зокрема: ліцензією на міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (відомості доступні на Веб-порталі Державної служби України з безпеки на транспорті за УРЛ-адресою: https://e-servicts.dsbt.gov.ua); розміщеним на інтернет-порталі DeGruz за УРЛ-адресою: https://degruz.com/company/shaenko_andrey_anatolevich-2979785-1 рекламних оголошень.

Зазначені обставини, у свою чергу, свідчать, що зазначені транспортні засоби були придбані саме в інтересах сім`ї.

З огляду на наведене вбачається, що ст. 60 СК підлягає застосуванню до дійсних правовідносин, оскільки набуття майна повністю відповідає чинникам, необхідним для висновку, що спірне майно є саме спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , а вимоги позивача не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не підлягають задоволенню.

Витрати на професійну правничу допомогу адвоката (виходячи із вартості нормочасу 1 500,00 грн/1 год) та всього складають 33 000 грн 00 коп. (т. 1 а. с. 97-102).

12.10.2021 від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечував спільність участі ОСОБА_5 та позивача у набутті спірного майна.

Вважав, що посилання відповідача на джерела коштів, які, на думку відповідача, були достатніми для придбання майна, не доводять факт придбання спірного майна за спільні кошти подружжя. Щодо розмірів орендної плати за договором оренди укладеного між ОСОБА_5 та Фермерським господарством "ЛАВІС" зазначив, що розмір орендної плати складає 10 570 грн. 19.08.2018. Фермерським господарством "ЛАВІС" сплачено 8 508 грн за оренду земельної ділянки (паю) у 2018 році. 20.08.2019 Фермерським господарством "ЛАВІС" сплачено 8 508 грн. за оренду земельної ділянки (паю) у 2019 році. Кошти, які були отримані у 2018 році були перераховані ОСОБА_5 у якості аліментів. Кошти, які були отримані у серпні 2019 року за оренду земельної ділянки, не свідчать про спільну участь подружжя у придбанні спірного майна, оскільки ОСОБА_5 отримав їх після придбання позивачем спірного майна. Договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений 27.12.2018, а 09.02.2019 позивачем були придбані вантажівка та напівпричіп. У відзиві відповідач вказує, що померлий ОСОБА_5 отримав у спадок житловий будинок АДРЕСА_3 , які у подальшому відчужив. Зазначені об`єкти відчужені на підставі договорів купівлі-продажу, укладених 19.08.2019. Отже, кошти які були отримані у серпні 2019 року, не існували на момент придбання спірного майна, оскільки будинок був придбаний 27.12.2018, а 09.02.2019 позивачем були придбані вантажівка: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 та напівпричіп: марки марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі - НОМЕР_1 . Таким чином посилання відповідача 1 на кошти отриманні від продажу будинку та земельної ділянки, як одне з джерел доходу ОСОБА_5 , не свідчать про спільну участь подружжя у придбанні спірного майна.

ОСОБА_5 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, але датою реєстрації є 21.02.2019, отже, кошти які були отримані у подальшому від підприємницької діяльності не існували на момент придбання спірного майна і не є джерелом набуття спірного майна.

Зазначене повністю спростовує твердження відповідача 1, про спільність участі ОСОБА_5 у набутті майна, що є предметом спору.

Частина спірного будинку, сідловий тягач та напівпричіп придбані позивачем у період шлюбу, в результаті правочинів купівлі-продажу належної їй нерухомості, позики, яка була укладена до шлюбу, за рахунок належних їй особистих коштів, а не створена спільними зусиллями чи спільною працею сторін, тому позивач є єдиним власником зазначених об`єктів.

Щодо реєстрації транспортних засобів на ОСОБА_5 зазначив, що факт реєстрації на ім`я одного з подружжя майна, придбаного у період шлюбу, але за особисті кошти іншого подружжя, не означає, що воно належить особі, на ім`я якої зареєстроване.

Отже, незважаючи на те, що вантажівка та напівпричіп були зареєстровані за ОСОБА_5 , власником зазначених об`єктів є позивачка, оскільки придбала їх за особисті кошти, які були отримані від продажу частки приватизованої квартири, а також за кошти, які були отримані по розписці до укладання шлюбу (т. 1 а. с. 119-124).

19.11.2021 від представника відповідача 1 ОСОБА_6 до суду надійшли клопотання: про виклик свідка, про долучення доказів, про витребування доказів (т. 1 а. с. 149-156, 181-187).

22.11.2021 завершено підготовку справи до судового розгляду.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.12.2021.

21.12.2021, 21.02.2022 за клопотаннями представника відповідача 1 ОСОБА_6 судовий розгляд відкладено.

06.04.2022, 25.05.2022 судовий розгляд відкладався у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в умовах якого учасники справи не з`являлися до суду.

10.08.2022, 14.04.2023 представник служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Корчагіна М. В. подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей та винести рішення в інтересах неповнолітньої дитини (т. 2 а. с. 23, 24, 107).

10.08.2022 за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 судовий розгляд відкладено.

15.09.2022, 31.10.2022 за клопотаннями представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено.

06.12.2022 судовий розгляд відкладено, у зв`язку з відсутністю електропостачання.

18.01.2023 за клопотанням представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.02.2023 за клопотанням представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. витребувано від АТ КБ "Приватбанк" документи, та відкладено судовий розгляд.

22.03.2023 за клопотанням представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено.

19.04.2023 за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 судовий розгляд відкладено.

15.05.2023 від АТ КБ "Приватбанк" до суду надійшли витребувані документи (т. 2 а. с. 116-127б).

01.06.2023, 08.06.2023 за клопотаннями представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено.

08.06.2023 за клопотанням представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено.

03.07.2023 за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 судовий розгляд відкладено.

19.07.2023, 08.08.2023 за клопотаннями представника відповідача 1 Шамраєва М. Є. судовий розгляд відкладено.

25.09.2023 судовий розгляд відкладено у зв`язку з необхідністю отримання відомостей щодо повної цивільної дієздатності відповідача 2 ОСОБА_5

12.10.2023 відповідач 2 - ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив розгляд справи проводити за його відсутності, а також повідомив, що набув повної цивільної дієздатності, оскільки є фізичною особою-підприємцем (т. 2 а. с. 177-179).

12.10.2023 розпочато розгляд справи по суті, за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 оголошено перерву для виклику свідків.

13.11.2023 за клопотанням представника позивача ОСОБА_4 судовий розгляд відкладено, на 07.12.2023.

07.12.2023 закінчено розгляд справи по суті.

Представник позивача ОСОБА_4 під час судового розгляду позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 07.12.2023 підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Разом з тим, надала пояснення, в яких зазначила, що будинок, у праві власності на який вона має 1/3 частку був придбаний за суму понад 11 000 доларів США, і не змогла пояснити різницю між вказаною сумою та сумою, що зазначена у договорі купівлі-продажу.

Представник відповідача 1 Шамраєв М. Є. під час судового розгляду проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, вважав, що позивачем не надано доказів на спростування презумпції належності подружжю на праві спільної сумісної власності майна, придбаного під час шлюбу.

Вислухавши позивача, представників позивача та відповідача 1, дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Зі змісту позовної заяви та копій паспорта громадянина України № НОМЕР_5 , довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що позивач ОСОБА_1 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 (т. 1 а. с. 1-11).

Даними копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_6 підтверджується, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 01.09.2017 (т. 1 а. с. 13).

З копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_7 вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 15).

На підставі Договору купівлі-продажу від 27.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2400, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , що діяла за згоди матері ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , що діяла особисто за себе та як законний представник від імені малолітнього ОСОБА_5 (до зміни прізвища, по-батькові - ОСОБА_18 ) продали ОСОБА_13 трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 56,6 кв.м, загальною площею 95,9 кв.м. Вартість проданої квартири складала 981 720 гривень, що становило на той час 36 000 доларів США, які одержали продавці у рівних частинах (том 1 а. с. 17, 18).

На підставі Договору купівлі-продажу від 27.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малік О. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2391, ОСОБА_12 , ОСОБА_1 , яка діяла у своїх інтересах та як законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 , придбали у ОСОБА_14 по 1/3 частині житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість проданого житлового будинку складала 218 160 гривень. Відповідно до п. 17 договору, ОСОБА_1 одержала згоду від другого з подружжя на укладання даного договору (том 1 а. с. 19, 20).

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 151271900, № 151272134, № 151271670 від 27.12.2018, копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 є власниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частках по 1/3 (том 1 а. с. 21-26).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого 09.02.2019, вбачається, що транспортний засіб марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 (том 1 а. с. 27).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 09.02.2019, вбачається, що транспортний засіб напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 (том 1 а. с. 28).

20.01.2021 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_11 (т. 1 а. с. 14).

10.02.2021 ОСОБА_5 склала заяву про те, що після смерті батька ОСОБА_8 приймає спадщину як за законом, так і за заповітом, вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л. Л., зареєстрована в реєстрі за № 328 (т. 1 а. с. 157, 188).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63614166 від 18.02.2023, виданому приватним нотаріусом Кожушною Л. М., вбачається, що 18.02.2021 заведено спадкову справу № 36/2021, після смерті спадкодавця ОСОБА_8 (том 1 а. с. 30, 158, 189).

Отже, між спадкоємцями ОСОБА_8 виник спір з приводу належності направі особистої приватної власності позивачу ОСОБА_1 наступного майна, що було придбане під час шлюбу: 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- НОМЕР_1 ; вантажівку: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. ст. 13, 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Разом із цим, власність зобов`язує та вона не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності інших громадян.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до статей 655, 657 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Положеннями статей 60, 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 264/2232/19 (провадження 61-10958св20) сформульовано правовий висновок, відповідно до якого конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У цій справі позивач в судовому порядку оспорив поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірні 1/3 частину житлового будинку та транспортні засоби у вигляді вантажівки та напівпричепу, набуті в період шлюбу.

З приводу права на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає що позивачем ОСОБА_1 доведено, що це майно придбане за кошти, що належали їй особисто.

Як зазначила позивачка, вказаний будинок вона, разом зі своїми двома дітьми, вона придбала в рівних частках за кошти, що були цього ж дня отримані нею та дітьми від продажу приватизованої квартири, яка належала їм та ще трьом дітям позивачки на праві спільної часткової власності. При цьому, за будинок у цілому було сплачено суму, яка була не меншою ніж 11 000 доларів США.

Зі змісту договору купівлі-продажу квартири вбачається, що продаж здійснено за суму, що була еквівалентною 36 000 доларів США.

Виходячи з цього, частка, що була отримана позивачем від продажу вказаної квартири дорівнювала 6 000 доларів США.

Виходячи з вартості купівлі-продажу житлового будинку, про яку зазначила в суді позивач, її витрати на придбання 1/3 частки будинку складала суму, еквівалентну близько 3 700 доларів США.

Отже, отриманих від продажу частки квартири коштів позивачці було достатньо для придбання 1/3 частки житлового будинку.

За цих обставин, в частині визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З приводу вимоги про визнання права особистої приватної власності позивача ОСОБА_1 на напівпричіп: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- НОМЕР_1 , та вантажівку: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 , суд дійшов висновку, що позивач не надала належних та допустимих доказів, якими б спростовувалася презумпція спільної сумісної власності подружжя на майно, що придбане під час шлюбу.

Так, у позовній заяві стверджувалося, що транспортні засоби, загальною вартістю 458 309 грн, були придбані за наступні кошти, що належали особисто позивачці: 90 900 грн, які залишилися від продажу частки у вказаній вище квартирі, що був здійснений 27.12.2018, а також 15 000 доларів США (еквівалент 404 391 грн станом на дату придбання транспортних засобів), які 10.07.2017 були нею отримані в якості позики від рідної сестри ОСОБА_15 .

Проте, зі змісту пояснень позивача ОСОБА_1 слідує, що у неї не було суми 90 900 грн після продажу частки квартири та придбання частки будинку.

Як зазначалося вище, після придбання частки будинку за суму, еквівалентну близько 3 700 доларів США, у позивачки залишилася сума, що не перевищувала суму, еквівалентну 2 300 доларів США, що дорівнювало сумі близько 62 007 грн, якої недостатньо для придбання вказаних транспортних засобів.

Зі змісту розписки від 10.07.2017 вбачається, що ОСОБА_10 отримала у борг від ОСОБА_15 15 000 доларів США з метою придбання напівпричепу: марки РАСТОN, модель ТХZ 339, та машини. Зобов`язалася повернути борг в строк до 10.07.2022 (том 1 а. с. 29, т. 2 а. с. 199).

Суд критично оцінив доводи позивача та її представника, що кошти, отримані позивачем в якості позики 10.07.2017, ще до укладення шлюбу з ОСОБА_5 , були витрачені 09.02.2021 на придбання спірних транспортних засобів.

Водночас, факт реєстрації транспортних засобів за ОСОБА_5 , у поєднанні з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, електронного кабінету перевізника про те, що з 21.02.2019 ОСОБА_8 був фізичною особою-підприємцем з видом діяльності: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний), мав ліцензію від 12.03.19 щодо міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів) (том 1 а. с. 31, 109-112), дозволяють дійти висновків, що ОСОБА_5 за життя був співвласником вказаних транспортних засобів, які були придбані у шлюбі.

Згідно анкети-заяви, та виписки по рахунку клієнта - ОСОБА_5 в АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що ОСОБА_5 мав укладений кредитний договір в АТ КБ "Приватбанк", станом на 02.08.2019 мав заборгованість в розмірі 30 221 грн 22 коп. (т. 2 а. с. 116-127б).

Зі змісту вказаної анкети-заяви від 13.05.2017 вбачається, що ОСОБА_5 мав дохід, розмір якого після сплати податків та інших вирахувань складав 3 200 грн.

На підставі Договору оренди землі від 01.06.2018, укладеного між ОСОБА_5 , з однієї сторони як орендодавцем, та фермерським господарством "ЛАВІС", з іншої сторони як орендар, ОСОБА_5 надав фермерському господарству в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :04:002:0004, площею 10,9555 га, яка знаходиться на території Нижньосірогозької селищної ради. Строк договору 10 років (том 1 а. с. 161-164, 192-195).

З довідки ФГ "ЛАВІС" № 3 від 08.10.21 вбачається, що ОСОБА_8 за період 2018 та 2019 роки за оренду земельної ділянки (паю), розміром 10,95 га, нараховано в 2018 році в сумі 10 570 грн 00 коп., 19.08.2018 фактично виплачено 8 508 грн 00 коп., за 2019 рік виплачено 8 508 грн 00 коп. 20.08.2019 (т. 1 а. с. 125, 160, 191).

Отже, ОСОБА_5 і до реєстрації підприємницької діяльності мав дохід для участі у придбанні спірних транспортних засобів.

З довідки ГУ ДПС у Харківській області № 39385/6/АДВ/20-40-24-13-24 від 21.09.2021 вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_8 задекларував обсяг доходу: за 2019 рік 138 986 грн 63 коп.; за три квартали 2020 року 89 102 грн 52 коп. (т. 1 а. с. 159, 190).

Зазначений доказ суд визнав неналежним, оскільки він містить відомості про доходи. отримані після придбання спірних транспортних засобів і не свідчить про джерело коштів для їх придбання.

Таким чином, з урахуванням обставин, придбання спірних транспортних засобів під час шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в порядку ст. 60 СК України, належить визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку транспортних засобів, що придбані під час шлюбу та належали подружжю на праві спільної сумісної власності.

У задоволенні решти позову належить відмовити.

Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-83, 89, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності:

- на 1/2 частку напівпричіпу: марки РАСТON, модель ТХZ 339, спеціалізований напівпричіп-спеціалізований Н/ПР-Рефрижератор-Е, номер шасі- НОМЕР_1 ;

- на 1/2 частку вантажівки: марки VOLVO, модель FН 12, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, номер шасі- НОМЕР_2 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_12 .

Відповідач 1 - ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач 2 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_13 ,

Третя особа - Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, місцезнаходження: вул. Лиманська, буд. 22, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404, .

Повне рішення складене 15.12.2023.

Головуючий: В. В. Овдієнко