К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2023 року місто Київ

справа № 760/2924/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/8948/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Кушнір С.І. від 6 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДІНЕРО"про визнання кредитного договору недійснимта зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ТОВ "ФК "ДІНЕРО" про визнання кредитного договору недійснимта зобов`язання вчинити дії.

Позов обґрунтовано тим, що 5 липня 2020 року невідомі особи викрали у позивача мобільний телефон, за допомогою якого отримали доступ до аккаунта в системі Приват24, електронної пошти та облікових записів (особистих кабінетів) та з використанням персональних даних оформили онлайн-кредит на його ім`я в ТОВ "ФК "ДІНЕРО", а отриманими коштами розпорядилися на власний розсуд.

6 липня 2020 року позивач отримав смс повідомлення про те, що йому нібито було видано займ L2456125 у розмірі 2 200 грн., тобто відповідачем як фінансовою установою було укладено кредитний договір з невстановленою особою.

10 липня 2020 року позивач повідомив відповідача про те, що став жертвою злочину, надіславши відповідного листа на офіційну електронну адресу.

ОСОБА_3 звернувся до Департаменту Кіберполіції з заявою про злочин і 31 серпня 2020 року співробітниками Дніпровського УП ГУНП у м. Києві розпочато досудове розслідування за фактом шахрайства, про що внесено відомості до ЄРДР № 0000920.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням провести списання заборгованості за договором, укладеним від його імені та повідомити компетентні органи про дані, які помилково були включені до кредитної історії позивача, однак відповідач проігнорував звернення позивача.

Крім того, відомості про позивача як боржника за неукладеним договором кредитної лінії №AG6703313 (номер позики в системі L2456125) від 6 липня 2020 року з додатками включаючи паспортні дані, внесені відповідачем безпідставно, так як позивач не є боржником перед відповідачем за кредитними зобов`язаннями, а тому підлягають вилученню з Єдиного реєстру кредитних історій.

Посилаючись на те, що позивач не підписував кредитний договір, грошові кошти не отримував, просив суд визнати договір кредитної лінії від 6 липня 2020 року № AG6703313 (номер позики в системі L2456125) недійсним, а також зобов`язати ТОВ "ФК "ДІНЕРО" припинити дії з нарахування та стягнення заборгованості, процентів та штрафних санкцій за цим договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 6 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено тієї обставини, що оспорюваний кредитний договір укладений іншими особами без його волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що висновок суду про недоведеність позову є помилковим, оскільки у порушення статті 84 ЦПК України суд позбавив позивача такої можливості. Зокрема, суд відмовляв у задоволенні клопотань щодо витребування від банківських установ інформації, яка містить банківську таємниці; у судовому засіданні від 28 жовтня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування у відповідача доказів (фотографії особи, яка була надана під час верифікації, та порядок її надання; покроковий опис процесу верифікації; спосіб звірки ідентифікаційних даних; ІР адреси з якої здійснювалося оформлення заявки, назву провайдера; запис розмови, який здійснено під час верифікації), однак суд не постановив відповідну ухвалу і не витребував їх, розглянув справу у їх відсутність, чим позбавив позивача можливості довести свою позицію.

Натомість, суд першої інстанції прийняв позицію відповідача, викладену у відзиві, де код ЄДРПОУ вказаний 43024915, що не має ніякого відношення до юридичної особи ТОВ "ФК "ДІНЕРО". Крім того, деякі докази відповідача складені англійською мовою, що у контексті належних засобів доказування не мали прийматися судом першої інстанції, оскільки не містили перекладу на державну мову. Подана відповідачем копія фотографії позивача з паспортом, в якості доказу, не була направлена стороні позивача, а тому також не є належним та допустимим доказом.

Суд не звернув увагу на те, що мобільний телефон позивача був викрадений, з приводу чого він неодноразово звертався до правоохоронних органів, кредит взятий невідомими особами, що свідчить про відсутність у нього волевиявлення на укладення правочину і є підставою для визнання його недійсним.

Суд також невірно встановив, що позивач не звертався до ПАТ КБ "Приватбанк" із повідомлення про блокування картки (на яку перераховано кредит в розмірі 2 200 грн.), оскільки це було можливим тільки з фінансового номера, який, як зазначалось, було викрадено разом з телефоном. Після того як позивачу стало відомо про взятий кредит, він одразу звернувся до банку та перевипустив банківську картку, що підтверджується матеріалами справи.

Не відповідає обставинам справи і висновок суду про надання позивачем усіх своїх особистих даних при укладенні спірного правочину, оскільки він брав кредит у відповідача ще у 2018 році, а тому усі дані у відповідача і так уже були.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ "ФК "ДІНЕРО" не подало відзив на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

ТОВ "ФК "ДІНЕРО" в судове засідання не з`явилося про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 6 липня 2020 року між ТОВ "ФК "ДІНЕРО" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір кредитної лінії №. AG6703313, за умовами якого фінансова установа надала позичальнику кредит у розмірі 2 200 грн. з кінцевим терміном погашення - 13 липня 2020 року (том І а.с. 24).

Згідно виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору № SAMDNWFC-4 від 27 жовтня 2014 року, що належить ОСОБА_1 , 6 липня 2020 року на його картковий рахунок надійшло 2 200 грн., а 7 липня 2020 року з рахунку здійснено платежі та перераховано на інші картки суму в розмірі 2 407 грн. (том І а.с. 32).

10 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України. Так, згідно заяви 5 липня 2020 року в районі станції метро Гідропарк в нього були викрадені речі та мобільний телефон, який був заблокований відбитком пальця. 6 липня 2020 року зловмисники оформили кредит в компанії "ДІНЕРО" на одну з його карток, після чого за допомогою голосового меню 3700 та онлайн-банкінгу "Приват 24" скористалися кредитними та його коштами на власний розсуд, чим спричинили йому збитки на загальну суму 2 407 грн. (том І а.с. 35).

31 серпня 2020 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення за частиною 1 статті 190 КК України відносно ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000920 (том І а.с. 34).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 3 статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина 3 статті 215 ЦК України).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електрону комерцію").

Згідно з частиною 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України "Про електрону комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Оспорюваний договір про надання кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про факт укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі шляхом його підписання позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що договір уклав не ОСОБА_1 , а невідомі особи, які викрали його мобільний телефон, оскільки оспорюваний договір містить ідентифікаційні дані позичальника (номер та серію паспорта, податковий номер), про викрадення яких останній правоохоронні органи не повідомляв, а без наявності цих даних договір не міг би бути укладеним.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що у судовому засіданні від 28 жовтня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування у відповідача доказів (фотографії особи, яка була надана під час верифікації, та порядок її надання; покроковий опис процесу верифікації; спосіб звірки ідентифікаційних даних; ІР адреси з якої здійснювалося оформлення заявки, назву провайдера; запис розмови, який здійснено під час верифікації), однак суд не постановив відповідну ухвалу і не витребував їх, є обґрунтованими та підтверджується матеріалами справи (том І а.с. 172).

Однак, вказані доводи не спростовують висновку суду про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним та не є такими з якими закон пов`язує обов`язкове скасування рішення суду. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що скаржник не подавав відповідного клопотання про витребування доказів на стадії апеляційного провадження, що у сукупності з обставинами справи свідчить про неспроможність позиції скаржника в цій частині.

Колегія суддів також відхиляє послання скаржника на невідповідність зазначеного у відзиві на позовну заяву коду ЄДРПОУ ТОВ "ФК "ДІНЕРО", оскільки це жодним чином не впливає на суть спірних правовідносин. Приєднання судом до матеріалів справи документів, складених англійською мовою та копії фотографії позивача з паспортом, в якості доказу, у даному випадку не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не може вважатися достатньою правовою підставою для скасування рішення суду.

Отже судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели б до ухвалення незаконного рішення. Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, а тому відхиляються колегією суддів.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 6 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: