Справа №613/1517/23 Провадження № 2/613/503/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Сеник О.С., за участі секретаря судового засідання Нагорної С.П., прокурора Мітронова М.І., представника позивача Захарова А.М., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Богодухові заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання відзиву на позов у цивільній справі № 613/1517/23 за позовом керівника Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Богодухівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки та визнання недійсним договору емфітевзису,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває зазначена цивільна справа.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 21.09.2023 позовну заяву керівника Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Богодухівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , перший відповідач), ОСОБА_2 (далі по тексту ОСОБА_2 , другий відповідач) про витребування земельної ділянки та визнання недійсним договору емфітевзису було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Запропоновано відповідачам подати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня отримання копії даної ухвали.

02.11.2023 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов разом із заявою про поновлення строку на подання відзиву. В обґрунтування заяви перший відповідач послався на те, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви він отримав 28.09.2023. Станом на дату початку військової агресії РФ проти України відповідач проходив службу в Службі судової охорони в Харківській області на посаді начальника відділу координації діяльності сил оперативно-раптової дії, в подальшому на посаді заступника командира підрозділу особистої безпеки суддів. З початку збройної агресії до теперішнього часу він виконує свої функціональні обов`язки на території Східних областей України, цілодобово забезпечує обороноздатність держави. Внаслідок цього у нього не було часу підготувати та направити відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. Станом на дату подачі відзиву відповідач тимчасово повернувся до пункту постійної дислокації і невдовзі буде направлений виконувати службово-бойові завдання по захисту України. Враховуючи викладене, з посиланням на рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», просить визнати поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку для подачі відзиву та поновити цей строк, прийняти відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні прокурор та представник позивача заперечували проти заяви відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку подання відзиву. Вказали, що першим відповідачем не наведено відомостей про перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших військових формувань, які безпосередньо беруть участь у бойових діях. Першим відповідачем не надано доказів проходження військової служби безпосередньо станом на дату подання відзиву та неможливості подачі його раніше, ніж через місяць після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Перший відповідач ОСОБА_1 в підготовче засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у надісланій до суду письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності.

Другий відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Єпіфанов Я.В. в підготовче засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши думку прокурора, представника позивача, розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку для подання відзиву на позов, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

За приписами ч.ч.1-3 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст.191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

За приписами ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані , зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 6 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Порядок і строк подачі відзиву регламентовано ст. 191 ЦПК України.

При цьому слід зауважити, що встановлення законодавцем часових обмежень на подання відзиву та доказів спрямоване на неприпустимість зловживання учасниками справи своїми правами.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем ОСОБА_1 28.09.2023.

Відзив на позовну заяву подано першим відповідачем (направлено засобами поштового зв`язку) 31.10.2023.

Наданою відповідачем копією довідки Центру спеціального призначення Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) від 20.10.2023 № 940, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Центрі спеціального призначення Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), в тому числі, з 21.07.2016 по теперішній час.

Вирішуючи питання про можливість прийняття відзиву, суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи викладене, оскільки перший відповідач є фізичною особою, військовослужбовцем, проходив військову службу в умовах воєнного стану, в тому числі, і станом на дату отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та подання відзиву на позов, суд вважає, що строк подання відзиву на позовну заяву ним пропущено з поважних причин.

З огляду на викладене, а також беручи до уваги, що відзив ОСОБА_1 відповідає вимогам передбаченим ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, з метою недопущення обмеження права першого відповідача на доступ до суду та з метою економії процесуального часу, за необхідне прийняти відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, поновивши строк на подання відзиву.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 127, 178, 191, 197, ч.1 ст.223, ч.2 ст.258, ст.ст. 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу відзиву на позовну заяву.

Прийняти відзив ОСОБА_1 на позовну заяву керівника Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Богодухівської міської ради Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки та визнання недійсним договору емфітевзису.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складно 15.12.2023.

Суддя О.С. Сеник