РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/2321/22

Провадження №: 2/755/1693/23

"06" червня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань - Назарової І.В.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні з виплатою компенсації вартості частки

в с т а н о в и в:

10 лютого 2022 року позивачі звернулись до Дніпровського районного суду міста Києва із вказаним позовом, у якому просять: припинити право власності ОСОБА_3 на 1/16 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/32 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; виплатити ОСОБА_3 суму в розмірі 59 294 грн., з коштів внесених позивачем на депозитний рахунок суду.

В обґрунтування позову зазначено, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації № 59-558 від 11 червня 2003 року, яка належала на праві приватної часткової власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02 лютого 2006 року (спадкова справа № 1580/05, зареєстрованого в реєстрі за № 2н-283), виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Васильченко Л.О., ОСОБА_1 на підставі заповіту успадкувала від свого батька ОСОБА_4 , частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 листопада 2021 року (спадкова справа №490/2021, зареєстрованого в реєстрі за №6-617), виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В., ОСОБА_1 на підставі заповіту успадкувала від своєї матері ОСОБА_5 1/16 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В., оскільки відповідачка - ОСОБА_3 є особою з інвалідністю, остання після смерті матері ОСОБА_5 успадкувала від неї 1/16 частки квартири (обов`язкова частка у спадщині), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 297394824 від 01 лютого 2022 року містить інформацію про те, що: - ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 11/16 частки квартири, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 4/16 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 30/06/21-15242 від 30 червня 2021 року, загальна площа двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 45,9 м.2, з яких 29,4 м.2 - житлова площа. Відповідачка проживає разом зі своєю сім`єю в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 287805335 від 01 грудня 2021 року, відповідачка ОСОБА_3 , є співвласником будинку з житловою площею - 41,6 м.2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , частка якої складає 1/4. Спірна житлова квартира є двокімнатною, загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., у зв`язку з чим на належну відповідачці 1/16 частку квартири припадає 1,8375 м.2 житлової площі (0,01% від житлової площі), що свідчить про неможливість виділення належної відповідачці частки у натурі в окреме жиле приміщення.

Таким чином, вважаючи свої права порушеними та враховуючи, що частка відповідача у вказаному домоволодінні є незначною і не може бути виділена в натурі, позивач була змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

29 червня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

19 липня 2022 року на виконання вимог ухвали суду від 29.06.2022 року позивачі направила на адресу Дніпровського районного суду міста Києва, заяву про усунення недоліків.

19 липня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні з виплатою компенсації вартості частки за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 12 год. 00 хв. 08 вересня 2022 року.

Витребувано у Державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Домашенко Вікторії Віталіївни (місцезнаходження: вул.Бажова, 13/9, м.Київ, 02100), а саме: належним чином засвідчену копію свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа № 490/2021), оформлене на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до якого обов`язковою часткою у спадщині останньої після смерті її матері - ОСОБА_5 , 1/16 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також копії документів, на підставі яких було видане свідоцтво.

28 грудня 2022 року представник Десятої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - Ткач Т.В. направив на адресу суду лист з якого вбачається, що ОСОБА_3 не отримувала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

30 грудня 2022 року на виконання вимог ухвали суду від 19 липня 2022 року Завідувач 10-ї Київської державної нотаріальної контори надіслав листа від 30.11.2022 року за Вих.№2865/01-16 про те, що ОСОБА_3 не отримувала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02.02.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

27 березня 2023 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва відповідачка ОСОБА_3 направила заяву про те, що остання не отримувала позовну заяву з додатками у зв`язку з чим не мала можливості подати відзив на позовну заяву, просить відкласти судове засідання для отримання позовної заяви з додатками.

Окрім того, 27 березня 2023 року головуючий суддя протокольною ухвалою задовольнив клопотання відповідачки ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи з метою не порушення процесуальних прав відповідачки, та надав можливість ознайомитись з матеріалами справи.

18 квітня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва відповідачка ОСОБА_3 подала письмові пояснення, оформленні у вигляді відзиву на позовну заяву з доказами направлення письмових пояснень іншим учасникам справи. За змістом письмових пояснень відповідачка висловила свою позицію щодо предмету та підстав позову. Обґрунтовуючи тим, що завідувачем 10-ї Київської державної нотаріальної контори Ткач Т.В. 30.11.2022 року за вих №2865/01-16 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26.10.2022 року надано відповідь, згідно якої ОСОБА_3 не отримувала свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Таким чином, оскільки відповідачка в порядку спадкування не набула права власності на частку у спірному майні, у позивачів відсутні будь-які підстави для пред`явлення до відповідачки позовних вимог на підставі ст.365 ЦПК України. За вказаних обставин по справі № 755/2321/22 відсутній предмет спору, оскільки заявлений позов може бути пред`явлений лише до співвласника, а не до спадкоємця. Під час дослідження матеріалів справи належними та достатніми доказами, як висновком судово-будівельної експертизи - судом не було встановлено, що поділити спірну квартиру неможливо, як і визначити варіанти користування вищезазначеної квартири між сторонами по справі відповідно до часток при наявності двох житлових кімнат. Позивачами не було доведено, що позбавлення відповідачки права на 1/16 частину спірної квартири не завдасть істотної шкоди житловим інтересам відповідачки, за умови, що ОСОБА_3 є одноосібним власником іншого житла. Ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до звіту про оцінку нерухомого майна складеного ФОП ОСОБА_6 станом на 04.12.2021 року складає 948 707 грн., а отже 1/16 частина квартири становить 59 294 грн., які були сплачені позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду. Проте вказаний розмір не відповідає актуальній ринковій вартості вищезазначеної квартири, що доводиться пропуском 6-ти місячного терміну дійсності вказаного звіту з моменту його складання, а за необхідності в подальшому може бути підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи. Таким чином, на підставі досліджених матеріалів справи, у позивачів відсутні підстави передбачені ч.1 ст.365 ЦПК України для припинення відповідачкою ОСОБА_3 на частку у спірній квартирі. За вказаних обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні з виплатою компенсації вартості частки, не ґрунтуються на вимогах закону та задоволенню не підлягають.

20 квітня 2023 року головуючий суддя протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивачів про відкладення розгляду справи та надав позивачам час ознайомитись із письмовими поясненнями відповідачки.

У судовому засіданні позивачі підтримали свої позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, додатково подали письмові пояснення по суті спору та зазначили, що право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї, згідно постанови Верховного суду від 22.03.2023 року у справі № 463/6829/21-ц. Тому враховуючи правовий висновок Верховного суду, вважають, що письмові пояснення відповідачки не заслуговують на увагу, а позовні вимоги необхідно задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Додатково пояснила суду, що вона після смерті своєї матері не зверталась з заявою про прийняття спадщини, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо припинення її права на частку у спільному майні, власником якого вона не являється.

Таким чином, вислухавши учасників цивільного процесу, наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дають підстави для ухвалення судового рішення про відмову у задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної (сумісної або часткової) власності в рівних долях ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №59-558 від 11 червня 2003 року. (а.с.16)

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 лютого 2006 року (спадкова справа № 1580/05, зареєстрована в реєстрі за № 2н-283), виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Васильченко Л.О., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заповіту успадкувала від свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.23)

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09 листопада 2021 року (спадкова справа №490/2021, зареєстрована в реєстрі за №6-617), виданого державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заповіту успадкувала від своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/16 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.22)

Як убачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 297394824 від 01 лютого 2022 року, позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 11/16 частки квартири, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 ; а позивачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 4/16 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.54-55)

Як убачається з відповіді Десятої Київської Державної нотаріальної контори від 30 листопада 2022 року за вих.№2865/01-16, відповідач ОСОБА_3 не отримувала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с.99)

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою та другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. (стаття 1233 ЦК України).

Статтею 1235 ЦК України закріплено право заповідача на призначення спадкоємців. Так, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах.

Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України , малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України.

Права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власнику. (стаття 317 ЦК України).

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Позивач - це особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин.

Відповідач - це особа, яка має нести установлену договором або законом відповідальність. Позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 Цивільного процесуального кодексу України).

Виходячи з наведеного, належний суб`єктний склад сторін спору є тоді, коли у сторін спору існує зв`язок із предметом позову, тобто, щодо предмету позову у сторін виникають суб`єктивні права. Від належного суб`єктного складу сторін залежить питання про задоволення позовних вимог з підстав їх законності. Проте, якщо буде установлено, що відповідач є неналежним, у нього не виникає суб`єктивних прав щодо предмету позову, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні не залежно від їх відповідності вимогам закону.

Обґрунтовуючи позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 , позивачі посилались на те, що зі слів державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Домашенко В.В. їм стало відомо, що відповідачка - ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю, після смерті матері ОСОБА_5 успадкувала 1/16 частки квартири АДРЕСА_1 , як обов`язкову частку у спадщині.

Разом з тим, з відповіді Десятої Київської Державної нотаріальної контори судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не набула права власності на частку у спадковому майні - спірній квартирі АДРЕСА_1 після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже фактично не набула права власника на спадкове майно, не являється співвласником спірного нерухомого майна, припинити право власності на яке просять у позовних вимогах позивачі, посилаючись на положення ст.ст.317, 319, 358, 365 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

З огляду на викладені обставини, врахувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений позивачами судовий збір слід віднести на їх рахунок.

Грошові кошти, внесені позивачкою ОСОБА_1 на депозитний рахунок Державної казначейської служби України м.Київ, згідно квитанції № 0.0..1 від 04 лютого 2022 року, код квитанції: 9259-1312-8920-7328, отримувач Державна казначейська служба України м.Київ, код отримувача 26268059, призначення платежу: «внес на депоз рах(у вигл застави) до Дніпровського район суду м. Києва у справі ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 )», підлягає поверненню позивачу ОСОБА_1 у розмірі 59 294 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 00 копійок.

На підставі ст.ст.15, 317, 319, 358, 365, 1216-1218, 1223, 1233, 1235 1241 1296 ЦК України і керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 133, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні з виплатою компенсації вартості частки - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти у розмірі 59 294 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 00 копійок, внесені нею на депозитний рахунок Державної казначейської служби України м.Київ, згідно квитанції № 0.0..1 від 04 лютого 2022 року, код квитанції: 9259-1312-8920-7328, отримувач Державна казначейська служба України м.Київ, код отримувача 26268059, призначення платежу: «внес на депоз рах(у вигл застави) до Дніпровського район суду м. Києва у справі ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 )».

Судові витрати покласти на позивачів.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: невідомий)

Повний текст рішення суду складений 16 червня 2023 року.

С у д д я: