Справа №489/3282/22
Провадження №2/489/613/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Назаровою С.Д.,

за участю: представників позивача - Кукси О.О., Скакуш О.М. , відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про відібрання малолітньої дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів

встановив.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом про: відібрання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав по відношенню до дитини; стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради на утримання дитини у розмірі частки усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян. Мотивуючи вимоги тим, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають відповідачі, які є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 31 серпня 2021 року спеціалістами Миколаївського міського центру соціальних служб здійснено вихід до комунального некомерційного підприємства «Пологовий будинок № 1», де ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила хлопчика. Зі слів медичного персоналу, жінка поступила до медичного закладу у стані наркотичного сп`яніння, породілля була збуджена, неконцентрована. 02.09.2021 та 09.11.2021 фахівцями Центру здійснено відвідування сім`ї за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого встановлено, що умови проживання в будинку є задовільними, кімнати потребують вологого прибирання, для дитини наявний одяг, постільна білизна, та за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого встановлено, що в будинку не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, у кімнаті, де спить дитина, є пліснява. Дитина забезпечена речами першої необхідності у невеликій кількості. Наявний дитячий візок, дитячі суміші для годування дитини. Під час соціального супроводу родини, з батьками малолітнього були проведені психолого-педагогічні бесіди, спрямовані на формування відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, підвищення рівня психолог-педагогічних знань з питань виховання та гармонійного розвитку відповідного віку, відповідального ставлення до здоров`я та безпеки дитини, необхідність ведення здорового образу життя та негативних наслідків вживання наркотичних засобів. Батькам дитини неодноразово запропоновано допомогу психолога центру, але вони категорично відмовлялися від неї. 26 жовтня 2022 року спеціалістами служби у справах дітей сумісно з фахівцями Центру здійснено відвідування сімї за місцем проживання. Під час обстеження умов проживання стало відомо, що в помешканні не дотримано санітарно-гігієнічних норм, брудно, наявний грибок та пліснява. Коридор, кухня та кімната захаращена речами. Батьки дитини мали ознаки наркотичних речовин, агресивно себе поводили. Дитина харчується сумішшю не за віком. Продукти харчування відсутні. 27 жовтня 2022 року дитину було вміщено до КНП «Міська дитяча лікарня № 2».

Представниці позивача підтримали позовні вимоги.

Відповідач заперечував проти позову.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Позивач вважає, що батьки не створили належних умов для проживання та виховання дитини, зловживають наркотичними засобами, проживання дитини разом з батьками створює небезпеку для її життя та здоров`я, тому вважає, що дитини треба відібрати у батьків без позбавлення батьківських прав, що буде відповідати найвищим інтересам дитини.

Стаття 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У відповідності до ч. 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На підставі Закону України «Про охорону дитинства» та наведених норм СК України суд підкреслює, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини.

Суд зазначає, що права та інтересам малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі СК України.

Відповідно до ст. 164, 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини.

Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена перш за все на батьків.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Представник позивача зазначає, що 31 серпня 2021 року спеціалістами Миколаївського міського центру соціальних служб здійснено вихід до комунального некомерційного підприємства «Пологовий будинок № 1» де ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила хлопчика. Зі слів медичного персоналу, жінка поступила до медичного закладу у стані наркотичного сп`яніння, породілля була збуджена, неконцентрована.

Як вбачається з Акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 27.10.2022 року за вих. № 727/04.070116, за адресою: АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для дитини створені умови проживання: ліжко, речі не в достатній кількості. Кімната в плісняві, дуже брудно, речі розкидані, їжі немає. Прийнято рішення тимчасово влаштувати дитину до лікарні, що підтверджується направленням до Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська дитяча лікарня № 2» від 27.10.2022 за вих. № 728/04.070116.

Згідно листа Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська дитяча лікарня № 2» від 03.11.2022 за вих. № 538/6.2-1/03, 27 жовтня 2022 року до лікувального закладу доставлена дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , по швидкій допомозі у супроводі представника служби у справах дітей адміністрації Інгульського району з направленням для тимчасового перебування дитини у медичному закладі. Дитина госпіталізована у відділення № 5 для більш поглибленого обстеження. Декларація з лікарем не складена.

Відповідно до листа Миколаївського міського центру соціальних служб Миколаївської міської ради від 26.10.2022 за вих. № 16035/74.01-16/22-2, 26 жовтня 2022 року фахівцями Центру сумісно зі спеціалістом служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради здійснено відвідування сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за місцем проживання. Під час якого стало відомо, що у помешканні не дотримано санітарно-гігієнічні норми, брудно, наявний грибок та пліснява. Коридор та кімната захаращена речами. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали ознаки вживання наркотичних речовин, агресивно себе поводили. Дитина харчується сумішшю не за віком. Продукти харчування відсутні.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 01.11.2022 за вих. № 04.070116, комісією в складі представника служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради та представника Миколаївського міського центру соціальної служби, здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 . Для дитини створені умови проживання, є речі по сезону, ліжко розібране, іграшки, суміш для їжі. В кімнаті число та світло, речі складені. Грибок та пліснява відсутні. Декларація з лікарем на даний час відсутня. Батьки офіційно не працюють. Батьки прибрали в кімнаті та кухні. Для дитини створені умови. На кухні є їжа.

З листа Миколаївського міського центру соціальних служб Миколаївської міської ради від 31.10.2022 за вих. № 16251/74.01-16/22-2, вбачається, що, зокрема, декілька разів (09.11.2021, 24.01.2022, 26.10.2022) фахівцями Центру здійснено відвідування сімї ОСОБА_3 за місцем проживання, під час якого стало відомо, що в будинку не дотримано санітарно-гігієнічні норми, у кімнаті де спить новонароджена дитина є пліснява. Дитина забезпечена речами першої необхідності у невеликій кількості. Наявний дитячий візок, дитячі суміші для годування дитини. Рішенням комісії з питань захисту дитини від 25.11.2021 (протокол № 26) сім`ю взято під соціальний супровід Центру у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків, є підозра щодо вживання батьками наркотичних речовин. Зі слів сусідів, батьки дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ведуть асоціальний спосіб життя, мають не контрольованість поведінки та сплутаність думок. Під час соціального супроводу родини, з батьками малолітнього були проведені психолого-педагогічні бесіди, спрямовані на формування відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, підвищення рівня психолог-педагогічних знань з питань виховання та гармонійного розвитку відповідного віку, відповідального ставлення до здоров`я та безпеки дитини, необхідність ведення здорового образу життя та негативних наслідків вживання наркотичних засобів. Батькам дитини неодноразово запропоновано допомогу психолога центру, але вони категорично відмовлялися від неї.

Як вбачається з характеристики, складеної ст. ДОП ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Сергієм Чичкан, ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 проживає протягом тривалого часу. За місцем мешкання характеризується з позитивної сторони. Громадський порядок не порушує. З сусідами підтримує приятельські відносини. У вживанні спиртних напоїв та наркотичних засобів помічена не була. До адміністративної відповідальності не притягувалась.

Згідно характеристики, складеної ст. ДОП ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Сергієм Чичкан, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 проживає протягом тривалого часу. За місцем мешкання характеризується з позитивної сторони. Громадський порядок не порушує. З сусідами підтримує приятельські відносини. У вживанні спиртних напоїв помічений не був. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.11.2022 року за вих. № 4244/02.02.01-22/04/14/22, орган опіки та піклування виконкому ММР вважає доцільним відібрати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав відносно дитини.

Представниці позивача у судовому засіданні вказали на те, що при обстеженні умов проживання було виявлено відсутність дитячого ліжечка, квартира була захаращена речами, на стінах була пліснява, у квартирі були прилади для вживання наркотичних засобів. Службою неодноразово здійснювали виходи за місцем проживання відповідачів, однак ситуація не змінилась жодним чином. При цьому мати дитини завжди перебувала в неадекватному стані, настрій змінювався з апатії до агресії. На даний час мати народила третю дитину, яка знаходиться у лікарні.

Відповідач заперечував проти доводів викладених у позові. Вказав, що намагається створити для дитини належні умови. При цьому підтвердив що не має місця роботи та квартира дійсно потребує ремонту. З приводу неявки його співмешканки у судове засідання нічого не міг пояснити. Також пояснив, що дружина народила третю дитину, яка зараз знаходиться у лікарні, де зараз ОСОБА_3 йому не відомо.

З пояснень сторін та досліджених доказів вбачається, що відповідачі дійсно не створили належних умов для виховання та проживання малолітньої дитини, неналежним чином піклуються про його харчування, розвиток та здоров`я, не працюють.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до висновку, що позов в частині відібрання дитини без позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Таким чином, у відповідачів буде час та можливість проаналізувати свою поведінку стосовно своєї дитини, змінити свій спосіб життя і стати гідними батьківства особами.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідачів, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК країни, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати покладаються на відповідачів.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір за пред`явлені немайнові та майнові вимоги в сумі 1984,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

позов Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про відібрання малолітньої дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Відібрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батьків: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав.

Передати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2022 року, до досягнення дитиною повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2022 року, до досягнення дитиною повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп., з кожного по 992 грн. 40 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів, в межах місячного платежу, підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 1

Повний текст судового рішення складено «20» червня 2023.

Суддя Н.О. Рум`янцева