Миколаївський апеляційний суд
Справа №490/9587/18
Провадження № 22-ц/812/726/23
У Х В А Л А

16 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Яворської Ж.М.

суддів: Базовкіної Т.М.,

Царюк Л.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Яворської Жанни Михайлівни у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року, постановлену за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року закрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії з примусового виконання виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.12.2018 року за № 2-н/490/1057/2018.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, одночасно звернувшись із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на подання такої.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2023 року для розгляду даної заяви визначено склад колегії суддів Яворська Ж.М. (головуючий суддя), Базовкіна Т.М., Царюк Л.М.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 червня 2023 року витребувано матеріали цивільної справи №490/9587/18 із Центрального районного суду м. Миколаєва.

16 червня 2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Яворської Ж.М.

Мотивуючи заяву ОСОБА_1 вказував, що з відкритих джерел Єдиного державного реєстру судових рішень їй стало відомо про винесення 12 червня 2023 року Миколаївським апеляційним судом у складі судді Яворської Ж.М. ухвали про залишення її апеляційної скарги без руху.

Відповідне мотивовано тим, що апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а тому колегія суддів позбавлена можливості вирішити заяву про поновлення строку, відомості про які містяться в матеріалах справи, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття апеляційного провадження.

Вважає, що такі дії судді доповідача Яворської Ж.М. порушують право на доступ до правосуддя.

Вказує, що згідно вимог ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

В свою чергу на виконання вимог ч. 3 ст.354, ч. ч. 1, 4 ст.127 ЦПК України, до апеляційної скарги нею було долучено заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Тобто нею було виконано всі вимоги щодо оформлення та подання апеляційної скарги до суду.

Положеннями ст.357 ЦПК України передбачено підстави залишення апеляційної скарги без руху, до яких віднесено: порушення вимог щодо форми та змісту апеляційної скарги; закінчення строків на апеляційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Таким чином законом не передбачено необхідність витребування справи з суд першої інстанції як підставу для залишення апеляційної скарги без руху.

Вважає, що дії судді доповідача є лише черговим затягуванням розгляду справи та не бажанням виконувати свої прямі обов`язки.

Крім того, в національних судах України діє автоматизована система документообігу та в місцевих і апеляційних судах використовується комп`ютерна програма «Д-3». Завдяки цьому в судді не має жодних перешкод дослідити факт поважності пропуску нею строку на апеляційне оскарження, без чергового затягування строків та виготовлення чергового «велосипеду» із застосування та викривлення норм процесуального закону.

Вказує, що на її думку відсутня справедливості при здійсненні правосуддя, адже на неї, як на сторону судового розгляду, покладаються тягарі із дотримання процесуальних строків, в свою чергу суддя нехтує власними обов`язками із дотримання строків відкриття апеляційного провадження та розгляду справи.

А тому, вважає, що суддею-доповідачем Яворською Ж.М. створено перешкоди та обмеження у здійсненні нею прав на доступ до правосуддя.

Зазначає, що суддя-доповідач Яворська Ж.М. не лише не сприяє відновленню порушених прав в розумінні ст. 6 Конвенції та принципу рівності сторін, а ще й продовжує ускладнювати дану ситуацію та сприяє новім порушенням.

Посилається на те, що вона не може сподіватись на захист своїх прав та неупереджений і справедливий розгляд апеляційної скарги суддею Миколаївського апеляційного суду Яворською Ж.М.

За такого, з урахуванням приписів п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, просила відвести суддю Миколаївського апеляційного суду Яворську Ж.М. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року по справі № 490/9587/18.

Тобто, доводи заяви про відвід зводиться до її незгоди з процесуальними рішеннями судді Яворської Ж.М., яке було винесені при залишенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2021 року без руху.

Частиною 8 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Отже, саме суду надано право ініціювати питання про розгляд заяви про відвід з повідомленням учасників справи.

За такого, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Яворської Ж.М. з повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Яворської Ж.М., суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Тобто, положеннями ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 37 ЦПК України також визначено підстави недопустимості повторної участі судді в розгляді справи, частина 3 якої передбачає, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участь у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За змістом ст. 36 ЦПК України, якою визначені підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: "Білуха проти України" від 09.11.2006 року п.п.49,54; "Бочан проти України" від 03.05.2007 року, п.66; "Агрокомплекс" проти України" від 06.10.2011 року, п.136; "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

У розумінні ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведене протилежне.

Незгода ОСОБА_1 із процесуальними рішеннями судді Яворської Ж.М., з огляду на ч. 4 ст. 36 ЦПК України, не може бути підставою для відводу судді.

Інших обґрунтувань, а також належних та допустимих доказів про суб`єктивну упередженість судді Яворської Ж.М., особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 не надала.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що посилання ОСОБА_1 щодо її сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Яворської Ж.М. при розгляді даної апеляційної скарги ґрунтуються лише на припущеннях заявника й не підтверджені жодними доказами, а тому заявлений відвід є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, то відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати заявлений ОСОБА_1 відвід головуючому судді Яворській Жанні Михайлівні необґрунтованим.

Вирішення питання про відвід складу суду передати судді, визначеному у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк