Провадження № 4-с/761/212/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

представника скаржника: ОСОБА_5

представника заінтересованої особи: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленка Євгена Івановича, заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії органу примусового виконання, заінтересовані особа: Шевченківського відділу держаної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ)ОСОБА_2, в якій заявник просить суд:

1.Визнати дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Коваленко Є.І. щодо визначення розміру заборгованості з аліментів неправомірними.

2. Зобов`язати державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Коваленко Є.І. здійснити перерахунок розміру заборгованості з аліментів, а саме зменшити суму заборгованості зі сплати аліментів на суму внесених коштів 60 708,68 грн. за період з 17.06.2022 року до 23.01.2023р.

У скарзі зазначено, що 18.07.2009 року між ОСОБА_1 (далі, - Скаржник) та ОСОБА_2 (далі, - Стягувач) укладено шлюб у ВРАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області, актовий запис № 86. Від даного шлюбу у подружжя народилась дитина - ОСОБА_3 . 22.11.2022 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва частково задоволено позов ОСОБА_2 і стягнуто з відповідача 1/3 частини від всіх його видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2022 р. і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто судовий збір. 23.01.2023 року Шевченківським ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, ідентифікатор НОМЕР_2.

В обґрунтування скарги вказано, що відповідно до довідки АТ «КБ «Приватбанк» від 23.02.2023 року Скаржник сплатив з березня 2022 по січень 2023 року на картку стягувача 99 794,59 грн. В процесі судового розгляду по справі №761/4431/23 про розподіл майна подружжя, стягувач неодноразово заявляла, що вищевказані кошти є аліментами для утримання спільної Доньки ОСОБА_3 , що також підтверджується і Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/4431/23. Проте, стягувачем не було надано до Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) квитанцій про отримання коштів від скаржника за період з 17.06.2022 року до січня 2023 року.

Скаржником вказано, що 13.10.2023 року скаржником було подано до Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) заяву щодо здійснення перерахунку заборгованості із сплати аліментів. 23.10.2023 року скаржником отримано відповідь від Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ), в якій зазначено заборгованість станом на 30.09.2023 року в сумі 60 216,58 грн. А також зазначено про неможливість однозначно ідентифікувати платежі ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 з березня 2022 року по січень 2023 року, як сплату аліментів за виконавчим документом. Роз`яснено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Також, скарга мотивована тим, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва частково задоволено позов ОСОБА_2 і стягнуто з ОСОБА_1 1/3 частини від всіх його видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.06.2022 р. і до досягнення дитиною повноліття, ОСОБА_1 вказує, що за період з 17.06.2022 року і до 23.01.2023 року, оскільки скаржником сплачено на рахунок стягувача суму 60 708,68 грн., що перевищує суму заборгованості за аліментами станом на 30.09.2023 року, яку повідомив в листі від 19.10.2023 року начальник Шевченківського ВДВС у м. Києві. Тобто сторона скаржника вважає, що державний виконавець має перерахувати заборгованість зі сплати аліментів і врахувати платежі за період з 17.06.2022 року в сумі 60 708,68 грн. оскільки стягувачем підтверджено при розгляді справи №761/4431/23 те, що ці кошти надходили на утримання дитини, і зафіксовано судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва №761/4431/23.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 01.11.2023 року прийнято до розгляду вказану скаргу та призначено судове засідання.

19.11.2023 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника скаржника адвоката Сергієнко Н.О. про долучення доказів.

В судовому засіданні, 20.11.2023 адвокат Павлов І.Г., що діє в інтересах заінтересованої особи ОСОБА_2 подав заяву щодо надання доказів про судові витрати та вказав, що докази будуть подані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представник заявника в судовому засідання скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав, наведених у ній.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Павлов І.Г. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги у повному обсязі.

Заінтересована особа (суб`єкт оскарження) державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленко Євген Іванович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення представник скаржника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (частина перша 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 23 січня 2023 року НОМЕР_1 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 761/11575/22 від 09 січня 2023 року Шевченківського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно (а.с. 8-9).

Так, 13.10.2023 року скаржником було подано до Шевченківського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) заяву щодо здійснення перерахунку заборгованості із сплати аліментів.

19.10.2023 року ОСОБА_1 надано відповідь №54302/27.10-23 начальником відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) в, якій зокрема, зазначено, що 08.02.2023 державним виконавцем, керуючись статтями 68, 69, 70 Закону України « Про виконавче провадження», винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, копію якої направлено до виконання до УПРАВЛІННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ОПЕРАТИВНОРЯТУВАЛЬНОЇ СЛУЖБИ ЦИВІЛЬНОГО ЗАХИСТУ ДЕРЖАВНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ З НАДЗВИЧАЙНИХ СИТУАЦІЙ.

Станом на 30.09.2023 року у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 60 216,58 грн. А також зазначено про неможливість однозначно ідентифікувати платежі ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 з березня 2022 року по січень 2023 року, як сплату аліментів за виконавчим документом. Роз`яснено, що відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом (а.с. 19-а-19-в).

Матеріали справи, свідчать про те, що адвокату Сергієнко Н.О. начальником відділу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) надано відповідь на звернення №57197/27.10-23 від 03.11.2023, аналогічну за змістом відповіді від 19.10.2023 №54302/27.10-23 (а.с.42).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП НОМЕР_1 від 03.11.2023, сукупний розмір заборгованості боржника ОСОБА_4 за період червень 2022 по жовтень 2023 становить 85 005,15 грн. (а.с. 43).

В обґрунтування підстав для задоволення скарги скаржником вказано, що відповідно до довідки АТ «КБ «Приватбанк» від 23.02.2023 року скаржник сплатив з березня 2022 по січень 2023 року на картку стягувача 99 794,59 грн., а в процесі судового розгляду по справі №761/4431/23 про розподіл майна подружжя, стягувач неодноразово заявляла, що вищевказані кошти є аліментами для утримання спільної доньки ОСОБА_3 , що також підтверджується і рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/4431/23.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В свою чергу стаття 179 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Пунктом 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 встановлено, що виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час провадиться в межах трирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання (п. 15 Інструкції).

Також, слід звернути увагу, що статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» на сторони покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, тобто у випадку сплати аліментів обов`язок повідомити виконавця покладається не лише на боржника, а й на стягувача.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 71 Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Суд критично оцінює посилання скаржника, що у справі 761/4431/23 про розподіл майна подружжя, стягувач неодноразово заявляла, що вищевказані кошти є аліментами для утримання спільної доньки ОСОБА_3 , оскільки у рішенні по вказаній справі зазначено, що: «оцінивши вказані докази, суд доходить до висновку про недоведеність доводів ОСОБА_1 про сплату ОСОБА_2 компенсації за спірний автомобіль, оскільки кожен його грошовий переказ мав призначення як «Допомога», а виплата аліментів, заборгованості за аліментами та інші витрати на дитину не є предметом цієї справи».

Таким чином, сплата аліментів не була предметом розгляду у справі №761/4431/23.

Відповідно до виписки з ПАТ «ПриватБанк» від 23 лютого 2023 року № GH7NBV6D9JDBMFF4 ОСОБА_1 здійснював такі грошові перекази ОСОБА_2 : 11 березня 2022 року у розмірі 9000 грн. з коментарем до платежу «Допомога», 18 березня 2022 року у розмірі 10000 грн. з коментарем до платежу «Допомога», 19 квітня 2022 року у розмірі 2010,5 грн. з коментарем до платежу «Рукоделие», 22 квітня 2022 року у розмірі 8030 грн. з коментарем до платежу «Рукоделие», 22 травня 2022 року у розмірі 6025,31 грн. з коментарем до платежу «Допомога», 30 травня 2022 року у розмірі 4020,1 з коментарем до платежу «Допомога», 22 червня 2022 року у розмірі 5025,13 грн. з коментарем до платежу «Допомога», 23 червня 2022 року у розмірі 221,11 грн. з коментарем до платежу «таксі 23.06.22», 28 червня 2022 року у розмірі 221,11 грн. з коментарем до платежу «таксі 28.06.22», 03 липня 2022 року у розмірі 5025,13 грн. з коментарем до платежу «Допомога», 26 липня 2022 року у розмірі 5025,13 грн. з коментарем до платежу «Допомога», 18 серпня 2022 року у розмірі 10025,06 грн. з коментарем до платежу «на ДР та школу», 22 серпня 2022 року у розмірі 7025,29 грн. з коментарем до платежу «Допомога», 28 вересня 2022 року у розмірі 7035,18 грн. з коментарем до платежу «Доп.», 21 жовтня 2022 року у розмірі 7035,18 грн. з поміткою «Допомога. жовтень», 21 грудня 2022 року у розмірі 7035,18 грн. з коментарем до платежу «на Новий рік», 23 січня 2023 року у розмірі 7035,18 грн. з коментарем до платежу «Допомога» (а.с. 20).

Відповідно до цієї ж виписки ОСОБА_1 здійснював такі грошові перекази на користь дочки ОСОБА_3 : 12 вересня 2022 року у розмірі 5000 грн. (без призначення платежу), 05 жовтня 2022 року у розмірі 5000 грн. з поміткою «на перекуси», 13 листопада 2022 року у розмірі 5000 грн. з поміткою «на перекуси», 01 грудня 2022 року у розмірі 5000 грн. з поміткою «на перекуси», 18 грудня 2022 року у розмірі 2000 грн. з коментарем до платежу «Зі Святим Миколайчиком», 30 грудня 2022 року у розмірі 5000 грн. з коментарем до платежу «З наступаючим Новим роком» (а.с. 20).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір..

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, проаналізувавши відомості із виписки наданої скаржником з ПАТ «ПриватБанк» від 23 лютого 2023 року № GH7NBV6D9JDBMFF4, суд приходить до висновку про недоведеність доводів ОСОБА_1 про сплату ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , оскільки неможливо однозначно ідентифікувати вказані у виписці платежі (грошові перекази) за період з березня 2022 по січень 2023, як сплату аліментів за виконавчим документом № 761/11575/22 від 09 січня 2023 року Шевченківського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, враховуючи те, що кожний платіж ОСОБА_1 мав призначення як «Допомога», « Рукоделие », «Таксі», «На ДР. та Школу», «ДОП», «На Новий рік».

Суд звертає увагу, що надання матері допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину відповідно до рішення суду про стягнення аліментів.

Таким чином, всі перераховані кошти ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 не є за призначенням аліментами, а тому не можуть зараховуватись, як сплата аліментів, а тому у державного виконавця не було підстав для проведення перерахунку розміру заборгованості з аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

У відповідності до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Також, як зазначено в ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленка Євгена Івановича, заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити дії, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-82, 131, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваленка Євгена Івановича, заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено: 12.12.2023.

Суддя :