Справа № 462/3844/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Данилович Н.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові в окремому проваджені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 /Заінтересовані особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Щебивовк Оксана Олексіївна, ОСОБА_3 / про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник звернулася до суду з заявою та просить встановити факт спільного її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за останньою фактичною адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року по день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що з 2014 року і по день смерті ОСОБА_4 вона постійно проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі яка на праві власності належала ОСОБА_4 та яка була ним набута у порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та в порядку приватизації державного житлового фонду. Зазначає, що ОСОБА_4 був особою з інвалідністю першої групи загального захворювання та потребував стороннього догляду, який здійснювала його матір ОСОБА_5 , 1932 року народження. З огляду на вік та стан здоров`я з кожним роком матері ОСОБА_4 було важче здійснювати догляд за сином, у зв`язку з чим вона у 2014 році запропонувала свою допомогу у здійсненні постійного догляду за ОСОБА_4 , на що сім`я ОСОБА_6 погодилась. З 2014 року вона здійснювала постійний догляд за ОСОБА_4 , організовувала надання необхідної медичної допомоги, госпіталізації, купувала продукти харчування, прибирала в квартирі, готувала їжу, оплачувала комунальні послуги, проведення ремонту у квартирі та придбавала необхідну побутову техніку. Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 вона займалась організацією її похорон та забезпечила допомогу ОСОБА_4 у оформленні його спадкових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 вона організовувала та здійснювала поховання, а також замовила та оплатила виготовлення та встановлення спільного надмогильного пам`ятника на могилі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У межах шестимісячного строку вона подала приватному нотаріусу Щебивовк О.О. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , на підставі якої було заведено спадкову справу №13/2020. Двоюрідний брат ОСОБА_4 - ОСОБА_3 подав заяву про відмову від спадщини на її користь. Згодом вона звернулась приватного нотаріуса Щебивовк О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, приватним нотаріусом Щебивовк О.О. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено, що вона має право звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначає, що встановлення даного факту у судовому порядку необхідно їй для можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 . В зв`язку з вказаним, просить задовольнити заяву.

Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять заяву задовольнити. Окрім цього, заявник додатково пояснила, що у 2013 році вона спочатку познайомилась із ОСОБА_5 , а пізніше з її сином ОСОБА_4 .ОСОБА_5 спочатку їй телефонувала, а пізніше вона почала допомагати та купляти ОСОБА_5 продукти харчування. ОСОБА_4 психічно був повністю здоровий, проте у нього були фізичні вади з ногами і він не міг пересуватись. У зв`язку із віком та станом здоров`я ОСОБА_5 з 2014 року не могла більше здійснювати догляд за своїм сином, а відтак заявник почала з 2014 року доглядати за ОСОБА_4 , а згодом переїхала до них та вони почали спільно проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Вона провела ремонтні роботи у квартирі, замінила всю електрику, поставила нові вікна, придбала холодильник. У 2019 році померла ОСОБА_5 . В подальшому у 2020 році ОСОБА_4 хотів оформити на неї заповіт, але почалась пандемія, він захворів та потрапив до лікарні. Вона зверталась із проханням до приватного нотаріуса, щоб вони поїхали в лікарню, проте нотаріус з об`єктивних причин відмовилась їхати в лікарню. Після того, як ОСОБА_4 виписався з лікарні, через три дін він помер. Після смерті ОСОБА_4 вона організувала та здійснила його поховання, а також встановила спільний надмогильний пам`ятник на могилі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 проти встановлення факту того, що ОСОБА_1 проживала в квартирі АДРЕСА_2 разом із його двоюрідним братом ОСОБА_4 з 2014 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 не заперечив та зазначив, що він подав заяву приватному нотаріусу, про те, що відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1 . Спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_4 немає, оскільки його брат ніколи не був офіційно одруженим.

Суд ухвалив розглядати справу без участі заінтересованої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О., яка будучи належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, проте надала на вимогу суду копії матеріалів спадкової справи № 13/2020.

25 травня 2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі та витребувано з приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. належним чином завірені матеріали спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4

05 червня 2023 ухвалою суду у справі залучено ОСОБА_3 в якості заінтересованої особи.

08 червня 2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. надано копію спадкової справи № 13/2020 до майна померлого ОСОБА_4 /а.с.71/

Заслухавши заявника, її представника, заінтересовану особу, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з роз`ясненнями п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з вимогами частини 4 статті 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 була встановлена перша група інвалідності, загальне захворювання, безтерміново, що підтверджується довідкою до акту МСЕК серія ЛВА-1 № 073301 від 21 грудня 2020 року та він потребував стороннього догляду /а.с.19/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 - мати ОСОБА_4 ,що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 27 червня 2019 року Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області /а.с.28/.

Згідно із свідоцтвом про право власності на квартиру від 04 вересня 1996 року квартира АДРЕСА_2 належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с.29/.

06 лютого 2020 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. зареєстроване в реєстрі за № 170, з якого убачається, що ОСОБА_4 успадкував після смерті своєї матері 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 04 вересня 1996 року /а.с.30/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 20 березня 2020 року Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) /а.с.27/.

Заходи по похованню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та встановленню пам`ятника були здійсненні заявником ОСОБА_1 у справі, що підтверджується листом ГУ ПФУ у Львівській області №1300-5901-8/20935 від 23 лютого 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 виплачена допомога в розмірі 5103,28 грн. на поховання померлої ОСОБА_5 та в розмірі 4000,00 грн. на поховання померлого ОСОБА_4 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №9 від 27 червня 2019 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №1 від 20 березня 2020 року, товарним чеком від 27 червня 2019 року, товарним чеком від 20 березня 2020 року, кошторисом на встановлення пам`ятника /а.с.35,36,37,41,42,43,44/.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є сусідкою покійної ОСОБА_5 та проживає у сусідньому будинку, пояснила, що у 1996 році вона разом з ОСОБА_5 отримали свідоцтва про право власності на квартири, разом з нею ходили до церкви. Вона часто приходила до ОСОБА_5 , яка розповідала їй про ОСОБА_1 . Їй відомо, що ОСОБА_1 приходила до ОСОБА_6 , допомагала доглядати за ОСОБА_4 та надавала іншу необхідну допомогу. У 2014 році вона познайомилась з ОСОБА_8 , яка потім почала проживати разом з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд довіряє покликанням свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні дала показання під присягою та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Таким чином, з пояснень заявника, а також допитаних у судовому засіданні заінтересованої особи ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_1 з 2014 року проживала однією сім`єю та вела спільне господарство з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вони були пов`язані спільним побутом, заявник купувала продукти харчування, готувала їжу, купувала речі домашнього вжитку, ліки, проводила ремонтні роботи у вказаній квартирі, піклувалася про ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Суд приймає також до уваги письмові покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили, що заявник ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вона здійснювала догляд за ним, оскільки він не міг самостійно пересуватись та фактично була членом сім`ї ОСОБА_6 , оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками /а.с.50-59/. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам.

Крім цього, факт ведення спільного господарства ОСОБА_1 з ОСОБА_4 підтверджується товарними чеками, квитанціями про купівлю холодильника, чайника, змішувача до ванни, тощо /а.с. 45-49/.

Заявник у судовому засіданні пояснила, що встановлення даного факту їй необхідно для отримання спадщини після смерті ОСОБА_4 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №199237685 від 06 лютого 2020 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належала ОСОБА_4 /а.с.33/.

31 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 /а.с.73/.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи № 13/2020, заведеної до майна померлого ОСОБА_4 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , який є двоюрідним братом померлого ОСОБА_4 , подано заяву про відмову від спадщини після смерті його брата на користь іншого спадкоємця, а саме ОСОБА_1 /а.с.77, зворот/.

У матеріалах справи міститься свідоцтво про розірвання шлюбу між заявником та ОСОБА_13 , що свідчить про те, що під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , заявник у зареєстрованому шлюбі не була /а.с.11/.

12 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 /а.с. 81/.

12 січня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Щебивовк О.О. листом № 3/02-14 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропоновано звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини /а.с.83/.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зав`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» було роз`яснено, що при вирішенні спору про право па спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З огляду на наведене, враховуючи, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 необхідне для оформлення спадщини після смерті останнього, беручи до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести даний факт, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , за останньою фактичною адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року по день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтями 81, 89, 315, 319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 /Заінтересовані особи: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Щебивовк Оксана Олексіївна, ОСОБА_3 / про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт - проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за останньою фактичною адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року по день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Повний тест рішення складений 14 червня 2023 року.

Суддя:

Оригінал рішення.