Номер провадження: 22-ц/813/3899/23
Справа № 501/470/22
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Гуденка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 липня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій Інесса Миколаївна про визнання незаконними дій, визнання незаконними та скасування постанови й акта про передачу майна стягувачу,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним вище позовом у якому просив:

- визнати дії головного державного виконавця Чорноморського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кашиної К.Ю., які полягають в передачі майна: житлового будинку, загальною площею 243,40 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0845 га, кадастровий номер: :02:003:0003, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 незаконними;

- скасувати Акт головного державного виконавця Чорноморського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кашиної К.Ю. про передачу майна стягувачу, ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу, затверджений 28 серпня 2021 року начальником Чорноморського ВДВС в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса);

- скасувати постанову ВП НОМЕР_1 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, винесену 28 серпня 2021 року начальником Чорноморського ВДВС в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житловий будинок, загальною площею 243,40 кв.м, та земельну ділянку площею 0,0845 га, кадастровий номер: :02:003:0003, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , видане 25 січня 2022 року приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. , зареєстроване в реєстрі за №132;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М., яка виконує функції державного реєстратора, індексний номер: 63050412 від 25 січня 2022 року , про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, загальною площею 243,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М., яка виконує функції державного реєстратора, індексний номер: 63050412 від 25.01.2022, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , на земельну ділянку площею 0,0845 га, кадастровий номер: :02:003:0003, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100;

- припинити право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, загальною площею 243,40 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, та земельну ділянку площею 0,0845 га, кадастровий номер: :02:003:0003, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути солідарно з відповідачів: Чорноморського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені ним у зв`язку із розглядом справи.

Позов обґрунтований тим, що 04 березня 2019 року Іллічівським міським судом Одеської області ухвалене заочне рішення по справі №501/3888/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок загибелі малолітнього сина, ОСОБА_3 , яким суд стягнув з позивача на користь відповідача 28448,01 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1921,00 грн. - судовий збір на користь держави.

Іллічівським міським судом Одеської області з метою примусового виконання вказаного вище рішення виданий виконавчий лист, на підставі якого 24 червня 2019 року головним державним виконавцем Чорноморського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коцько С.М. відкрите виконавче провадження ВП НОМЕР_1.

25 січня 2022 року ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок, загальною площею 243,4 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, та земельну ділянку площею 0,0845 га, кадастровий номер: :02:003:0003, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100 на підставі постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, винесеної 28 серпня 2021 року начальником Чорноморського ВДВС в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Чорноморського ВДВС в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28 серпня 2021 року.

Позивач стверджує, що на підтвердження права власності на житловий будинок та земельну ділянку приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. 25 січня 2022 відповідачу видане свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за №132.

Цього ж дня приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на зазначені об`єкти нерухомого майна.

Майно, зазначене в свідоцтві від 25 січня 2022 року, яке належало на праві власності ОСОБА_2 , вилучено у нього без його волі та відома Чорноморським ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_1, що перебувало на виконанні Чорноморського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), відкритого: 24 червня 2019 року.

Позивач стверджує, що передача Чорноморським ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у власність ОСОБА_1 майна, що належало позивачу, є незаконною у зв`язку з порушенням норм чинного законодавства, а саме:

- державний виконавець не надсилав позивачу, який виступав боржником у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 постанову про відкриття виконавчого провадження, результати визначення вартості нерухомого майна, повідомлення про проведення електронних торгів (аукціону) з реалізації предмета іпотеки, чим порушено його права та вимоги Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»;

- державним виконавцем прийнято постанову передчасно та з порушенням вимог ст.61 того ж Закону, а також п.5 розд. ІІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431;

- позивач не повідомлявся державним виконавцем про звернення стягнення на майно боржника, тощо.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 липня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та направити справу для розгляду до Іллічівського міського суду Одеської області.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність у позовній заяві вимог до ОСОБА_1 , як до відповідача, твердження ж позивача про залучення її у якості відповідача, як нинішнього власника нерухомого майна, є перекручуванням чинного законодавства.

ОСОБА_1 також зазначила, що безпідставним є посилання суду у тексті оскаржуваного рішення щодо ненадання нею відзиву на позовну заяву, оскільки вона була позбавлена можливості скласти та направити відзив на позовну заяву, оскільки суд першої інстанції не направляв їй позовної заяви з додатками. Копію позову вона отримала лише 18 червня 2023 року на електрону пошту, однак ознайомитись із його змістом, як і звернутися за правовою допомогою не змогла через спричинену стресом хворобу, що судом було також проігноровано.

Окрім того, скаржниця зазначає, що вона не була належним чином сповіщена про розгляд судом цієї справи на 18 липня 2022 року, що позбавило її можливості надати пояснення щодо позовних вимог ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення скаржниці за доводами апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам, з огляду на таке.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що неповідомлення державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження та виконавчі дії, які були вчинені в рамках цього виконавчого провадження позивач був позбавлений права власності на належний йому на праві власності будинок та земельну ділянку.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 04 березня 2019 року Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено заочне рішення по справі №501/3888/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок загибелі малолітнього сина, ОСОБА_3 , яким суд задовольнив позов ОСОБА_1 та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 228 448,01 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1 921,00 грн. - судовий збір на користь держави.

04 квітня 2019 року Іллічівським міським судом Одеської області виданий виконавчий лист, на підставі якого 24 червня 2019 року головним державним виконавцем Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коцько С.М. відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1.

З копії листа Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №26/12654 від 10 квітня 2021 року убачається, що 09 вересня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна ОСОБА_2 , а саме: житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем винесена постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення ринкової вартості вказаного вище майна боржника.

На адресу Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 01 квітня 2020 року надійшов звіт про оцінку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно наданого звіту ринкова вартість об`єкта оцінки складає 3 845 280 грн., житловий будинок - 3 385 070 грн., земельна ділянка - 460 210 грн.

Відповідно до копії протоколу №547544 про проведення електронних торгів від 23 липня 2021, електронні торги не відбулись.

25 січня 2022 року ОСОБА_1 на підставі постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, винесеної 28 серпня 2021 року начальником Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28 серпня 2021 року, набула право власності на житловий будинок, загальною площею 243,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, та земельну ділянку площею 0,0845 га, кадастровий номер: :02:003:0003, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100.

На підтвердження права власності на житловий будинок та земельну ділянку приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. 25 січня 2022 року ОСОБА_1 видане свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за №132.

Цього ж дня приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на зазначені об`єкти нерухомого майна.

27 січня 2022 року рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства ОСОБА_2 відмовлено у перетині державного кордону України в Міжнародному аеропорту "Одеса".

Оцінюючи доводи скаржниці стосовно несвоєчасності направлення їй копії позовної заяви, що позбавило її можливості надати свої пояснення щодо змісту такої та неналежне сповіщення про дату та час судового засідання, у якому суд ухвалив оскаржуване рішення, позбавлення її можливості надати пояснення щодо заявлених позовних вимог апеляційний суд звертає увагу на таке.

З матеріалів справи убачається, що судом першої інстанції розгляд цієї справи по суті неодноразово відкладався у зв`язку з поданими клопотаннями відповідачки ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.

Так, 22 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з не отриманням відповідачкою позовної заяви з додатками, а отже і відсутністю у неї можливості скласти та подати до суду ґрунтований відзив на неї (т.1 а.с. 127).

Водночас колегія суддів зауважує, що як убачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи, ухвала про відкриття провадження у справі, а також позовна заява ОСОБА_1 була направлена на адресу останньої та отримана нею засобами поштового зв`язку ще 14 лютого 2022 року (т.1 а.с.38).

Крім того, 22 червня 2022 року відповідачка також звернулась до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, із якими ознайомилась у той же день (т.1 а.с.128).

22 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із ще однією заявою про перенесення слухання справи, посилаючись на необхідність отримання нею правової допомоги та відсутністю її адвоката в України, тому просила відкласти розгляд справи на другу половину липня 2022 року (т.1 а.с.129-130).

Судове засідання, призначене на 22 червня 2022 року відкладено на 08 липня 2022 року, про що ОСОБА_1 була повідомлена особисто у приміщенні суду, що засвідчила власним підписом (т.1 а.с.132).

28 червня 2022 року на електрону пошту ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено копії відзиву Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на позовну заяву із додатками від 21 квітня 2022 року та копію доповнень до нього від 14 червня 2022 року (т.1 а.с. 135,136). Зазначену електронну пошту ОСОБА_1 використовувала для листування із судом та підтвердила факт отримання кореспонденції за такою електронною скринькою у апеляційній скарзі.

08 липня 2022 року на електрону пошту суду з вказаної вище електронної пошти ОСОБА_1 направила до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, проте доказів на підтвердження цього не надала.

Судове засідання призначене на 08 липня 2022 року відкладено на 15 липня 2022 року на 11 год., повістка про виклик у яке ОСОБА_1 направлена на її електронну пошту та доставлена 08 липня 2022 року (т.1 а.с.146).

15 липня 2022 року о 10:52 год. на електрону пошту суду з вказаної вище електронної пошти ОСОБА_1 направила до суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою, до заяви долучила роздруківку з електронного кабінету eHealth, так згідно медичного висновку від 08 липня 2022 року дійсного до 13 липня 2022 року ОСОБА_1 тимчасово непрацездатна.

Як убачається з протоколу судового засідання від 15 липня 2022 року об 11:10 год. розпочався розгляд цієї справи, а о 11:32 год. суддя видалився до нарадчої кімнати.

Дійсно, у матеріалах справи міститься ще один електронний лист направлений відповідачкою до суду першої інстанції, до якого ОСОБА_1 долучили ще одну роздруківку з електронного кабінету eHealth, на якій відображено висновок від 13 липня 2022 року про її тимчасову непрацездатність до 15 липня 2022 року. Проте, цей лист направлено відповідачкою до суду 15 липня 2022 року лише о 15:28 год., тобто після початку судового засідання та розгляду судом справи по суті.

Отже суд першої інстанції вірно вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідачки ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржниці про неотримання нею копії позовної заяви із додатками до неї, несповіщення судом про дату, час і місце розгляду справи, ненадання судом часу для складання відзиву на позовну заяву та можливості скористатися професійною правничою допомогою.

Колегія суддів також відхиляє доводи ОСОБА_1 , що викладені у апеляційній скарзі про відсутність у позовній заяві вимог до неї, як до відповідача, а отже і безпідставністю залучення її у участі справі предметом якої є незаконність дій державного виконавця, як такі, що ґрунтуються на суб`єктивному та хибному тлумаченні скаржницею норм чинного законодавства та звертає увагу на таке.

Відповідно до частин першої та третьої статті 11 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 30 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі №344/16101/17 (провадження №61-9395св20).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18).

Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

За приписами ст.214 ЦПК України визначення характеру спірних правовідносин відповідно до встановлених обставин у справі, а також визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, належить до обов`язків суду. Оскільки право на нерухоме майно вже оформлено на стягувача, то ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16.

Тож, враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що оскільки предметом розгляду за позовом є дії державного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків ОСОБА_1 , до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав, у зв`язку з чим ОСОБА_2 правомірно звернувся до суду з відповідним позовом як до Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) так і до ОСОБА_1 .

Зауваження скаржниці про недоведення позивачем порушення нею закону під час звернення до державного виконавця із виконавчим листом є безпідставними, оскільки це не стосується підстав заявленого ОСОБА_2 позову.

Інших обґрунтувань незаконності оскаржуваного судового рішення апеляційна скарга не містить, а отже ураховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30), колегія суддів не дає оцінки висновкам суду першої інстанції по суті спору.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" N 2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірними та обґрунтованими висновки суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з підстав, наведених у змісті оскаржуваного рішення.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржницею не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги відповідачки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги відповідачки правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови буде складено - 09 жовтня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова