Справа №173/1785/22
Провадження №2/173/194/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Бурхана С.М.,

за участі секретаря судового засідання - Баранник Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Верхньодніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права забудовника на самочинно збудований гараж,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2022 року до суду звернулися позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом про визнання права забудовника на самочинно збудований гараж до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що після смерті батьків залишилось спадкове майно - гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачі звернулися до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивачі зазначають, що будівництво гаражу було закінчено в 1983 році, проте за життя батьки не оформили право власності на це майно. У зв`язку з чим позивачі просили суд визнати за ними по права забудовника на самочинно збудований гараж літера Г-1 площею 21,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

19.12.2022 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за загального позовного провадження.

24.04.2023 року проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони та треті особи не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожен окремо подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позивач у своїх заявах позов підтримали та просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач у своїй заяві позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Треті особи письмових пояснень щодо позову не надали, водночас проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно та із спадкових правовідносин. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання за ним права забудовника в порядку спадкування, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , які є батьками позивачів, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть.

Після смерті батьків позивачі звернулися до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори 28.11.2022 року своїми постановами відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це спадкове майно.

Судом встановлено, що виконавчий комітет Верхньодніпровської міської ради народних депутатів своїм рішенням від 17.02.1976 року № 124 виділив земельну ділянку для будівництва кооперативних гаражів по АДРЕСА_2 , зокрема ОСОБА_3 , що підтверджується архівним витягом Державного архіву Дніпропетровської області Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 09.09.2021 року. За життя, в 1983 році, ОСОБА_3 збудував гараж Г-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 21,2 кв.м., що підтверджується відповідним технічним паспортом від 25.08.2021 року. Для будівництва гаражу був наданий дозвіл № 236 від 17 червня 1982 року.

Таким чином будівництво гаражу ОСОБА_3 було проведено не самочинно, оскільки під будівництво даного гаражу виділялась земельна ділянка та надавався дозвіл на його будівництво.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що будівництво гаражу здійснювалось батьком позивачів на підставі отриманого дозволу та на виділеній для даної мети земельній ділянці, тобто не є самочинним.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п 8. Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Позивачі є дітьми померлого ОСОБА_3 та спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Інших спадкоємців судом не встановлено. Окрім того матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_4 підтверджується, що позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.08.2022 року на інше майно після померлих батьків (квартиру), що також підтверджує їхнє право спадкування.

Побудований батьком позивачів гараж не введений в експлуатацію. Відповідно на час розгляду справи відсутній правовстановлюючий документ на зазначене нерухоме майно, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно. Тому до позивачів в порядку спадкування переходять права та обов`язки забудовника гаражу, літера Г-1, площею 21,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з правом здачі гаражу в експлуатацію та отриманням правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на гараж.

Витрати по сплаті судового збору суд вважає за можливе покласти на позивачів, оскільки відсутня вина відповідача у порушенні їхніх прав.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Верхньодніпровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», Верхньодніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права забудовника на самочинно збудований гараж - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) права та обов?язки забудовника на частини гаражу Г-1 площею 21,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) права та обов?язки забудовника на частини гаражу Г-1 площею 21,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20.11.2023 року

Суддя С.М. Бурхан