Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2023 р. Справа153/783/23

Провадження2/153/197/23-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Побережної Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №15966 від 31.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем щодо стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 12146 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем зазначено, що в травні 2023 він дізнався, що в Ямпільському районному відділі ДВС перебуває на виконанні виконавче провадження №66529069 відкрите 17.08.2021 на підставі заяви ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про стягнення з нього за період з 22.03.2020 по 31.03.2021 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 12146 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис №15966 від 31.03.2021 вчинений нотаріусом незаконно, з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У нього жодних боргових зобов`язань перед відповідачем не існувало, кредити (позики) у будь-якій формі він у відповідача не отримував, звідки виник борг йому невідомо. Враховуючи вказане, є всі підстави вважати вказаний виконавчий напис №15966 від 31.03.2021 щодо стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів, вчиненим з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, вх.№3734 від 15.06.2023, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ Маркет» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. В порядку ст.178 ЦПК України від відповідача відзив на позов до суду не надходив.

Відповідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №15966 щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в розмірі 12146 гривень за період з 22.03.2020 по 31.03.2021 (а.с.6).

Із копії постанови про відкриття виконавчого провадження, серія ВП №66529069 від 17.08.2021, встановлено, що Головним державним виконавцем Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західжного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельнцький) Мушик Т.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №15966 від 31.03.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 12146 гривень (а.с.7).

Із копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, серія ВП №69666097 від 10 жовтня 2022 року, встановлено, що виконавчий напис №50480 від 24.05.2021, виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №670328 від 20.12.2018 в розмірі 25154 гривні повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.15).

Із виписки з рахунка ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором №117204 від 28.08.2019, наданої ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», встановлено, що станом на 29.05.2023 заборгованість за Кредитним договором №117204 від 28.08.2019 не погашена, залишок заборгованості складає 12146 гривень (а.с.18).

Із копії Договору №117204 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 28.08.2019 та додатку №1 до нього встановлено, що між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів в електронному вигляді в розмірі 3200 гривень строком на 30 днів, дата погашення не пізніше 27.09.2019 (а.с.19-24).

Із копії договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020, копії акта приймання-передачі документації, копії Реєстру заборгованостей до договору Факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 встановлено, що 24 грудня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №24122020-ФК, згідно якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги банку до позичальників, зазначених у Реєстрі боржників до договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором №117204 від 28.08.2019 (а.с.25-44).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтями 87 Закону України «Про нотаріат», пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі.

Проте, при вчиненні виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року на час їх застосування, а саме 31.03.2021, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів вчинених в простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна позиція викладена у постанові ВП ВС від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17.

Оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 31.03.2021 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Відповідачем не доведено суду ту обставину, що серед документів, наданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку.

Отже, суд приходить до висновку, що спірний виконавчий напис вчинено на підставі Договору позики, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 та є безумовною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Приймаючи до уваги вищевикладене та беручи до уваги заперечення позивача щодо наявності боргових зобов`язань перед відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису, вчиненого 31.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості за кредитним договором №117204 від 28.08.2019 в розмірі 12146 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №15966 від 31.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в розмірі 12146 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», , на користь держави судовий збір у сумі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», вулиця Стельмаха Михайла, 9 А, офіс 204, місто Ірпінь Київської області, 08200, .

Повний текст рішення складено 20.06.2023.

Суддя Р.В. Швець