КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/4040/23 Головуючий у 1 інстанції: Петров Д.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Литвином Ігорем Олександровичем на рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обгрунтовував тим, що він починаючи від 29 серпня 2007 року був власником нежитлового приміщення, що знаходиться на першому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

05 листопада 2021 року ОСОБА_1 нежитлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 було відчужено на користь громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 .

01 квітня 2015 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району» та ОСОБА_1 був укладений договір №293-2 про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території власником/орендарем нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі за текстом - Договір). На дату укладання Договору ОСОБА_1 ще був власником вищевказаного нежитлового приміщення.

26 лютого 2021 року в результаті аварії у системі каналізації у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , значних пошкоджень зазнало належне ОСОБА_1 - нежитлове приміщення, що знаходиться на першому поверсі даного будинку. У зв`язку із залиттям всього приміщення (два кабінети, туалет та кухня) фекаліями та каналізаційними стоками було пошкоджено підлогу та стіни приміщення, а також всі меблі та майно, яке на той час перебувало у приміщенні.

01 березня 2021 року ОСОБА_3 до Керуючої компанії було подано заяву з проханням терміново - направити за адресою: АДРЕСА_1 комісію для перевірки стану приміщення та складання відповідного акту залиття приміщення. Заява подавалась безпосередньо за адресою місцезнаходження Керуючої компанії, шляхом вкидання у належну Керуючій компанії скриньку.

Заява ОСОБА_1 була залишена Керуючою компанією без уваги і жодних дій не було вчинено.

02 березня 2021 року в результаті повторної аварії у системі каналізації у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення, що належить ОСОБА_1 , зазнало ще одного руйнівного залиття фекаліями та каналізаційними стоками.

05 березня 2021 року у зв`язку з повторним залиттям приміщення ОСОБА_1 до Керуючої компанії було подано повторну заяву з проханням терміново направити за адресою: АДРЕСА_1 комісію для перевірки стану приміщення та складання відповідного акту залиття приміщення. Заява подавалась безпосередньо за адресою місцезнаходження Керуючої компанії, шляхом вкидання у скриньку.

З метою спонукання Керуючої компанії до вчинення дій, формування комісії та складання акту залиття приміщення, 10 березня 2021 року ОСОБА_1 направив поштою на адресу Керуючої компанії чергову заяву, якою просив невідкладно сформувати комісію та направити її за адресою АДРЕСА_1 для складання акту залиття приміщення.

Натомість, жодних дій з боку Керуючої компанії не було здійснено, як за заявами від 02.03. та 05.03.2021 року, вкинутих у скриньку, так і по заяві від 10.03.2021 року, направленій поштою. Комісія була сформована і з`явилась до будинку лише 30 березня 2021 року (через 25 днів з дня аварії, що сталась у будинку).

Разом з тим, не дочекавшись представників Керуючої компанії, після повторної аварії у будинку та залиття належного ОСОБА_1 нежитлового приміщення, 06 березня 2021 року мешканцями квартир будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому сталась аварія, була створена комісія у складі ОСОБА_4 (мешканець квартири АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (мешканець квартири АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (мешканка квартири АДРЕСА_4 ) та Онищука В.В. (інженер-сантехнік, особа, яка була залучена для встановлення наслідків залиття нежитлового приміщення), які здійснили обстеження пошкодженого нежитлового приміщення.

В результаті обстеження вищезазначеного нежитлового приміщення комісією виявлено залиття даного приміщення фекаліями та каналізаційними стоками, що сталось з причини неякісного обслуговування каналізаційної системи, що призвело до руйнування мережі трубопроводів та їх виходу із ладу. Комісією був складений та підписаний акт про наслідки залиття нежитлового приміщення від 06.03.2021.

Згідно висновку експерта №ED-1727-1-1807.21 від 04.10.2021 року (далі за текстом - Висновок), підготовленого експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Комашенком Романом Вікторовичем, розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття групи нежитлових приміщень №1, розташованих за адресою: АДРЕСА_5 , становить 88 483 грн.

На думку позивача, безвідповідальність відповідача, нехтування відповідачем норм законодавства та умов Договору, невиконання відповідачем зобов`язань за Договором призвели до аварії у системі каналізації у будинку за адресою: АДРЕСА_1 та завдали ОСОБА_1 значних збитків.

В подальшому, після залиття фекаліями та каналізаційними стоками нежитлового приміщення ОСОБА_1 не міг здавати його в оренду, оскільки не вдалось знайти орендарів, які б зацікавились такою нерухомістю.

Це стало підставою для спричинення ОСОБА_1 збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки ОСОБА_1 мав реальні підстави розраховувати на одержання доходу від надання в оренду належного йому нежитлового приміщення. Упущену вигоду позивач порахував як 195 992 грн.

Залиття приміщення також завдало ОСОБА_1 моральної шкода, яка полягає в моральних стражданнях, які він зазнав внаслідок катастрофічного пошкодження належного йому майна. Дані події та неодноразові залиття приміщення фекаліями та каналізаційними стоками фактично порушило звичайний спосіб життя ОСОБА_1 , оскільки потребувало додаткового часу та додаткових грошових заощаджень для пошуку варіантів та способу усунення виниклої проблеми, зокрема відновлення пошкодженого приміщення та майна, яке перебувало у приміщенні, а також вирішення питань з орендарем, який на момент залиття приміщення орендував дане приміщення. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює 5 000,00 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, позивач просив суд: стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району» на свою користь грошові кошти в розмірі 295 475,00 грн., з яких 88 483,00 грн. - матеріальна шкода, 195 992,00 грн. - упущена вигода, 5000,00 грн. - моральна шкода, 6000,00 грн. - витрати на проведення експертного дослідження.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року в задоволенні позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовну заяву задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги зазначає, що обстеження групи приміщень №1 нежитлового приміщення першого поверху житлового будинку АДРЕСА_5 представниками відповідача відбулось 30 березня 2021 року (через 32 дні з дня першої аварії та через 28 днів з дня повторної аварії, що стались у будинку).

Зазначає, що зі спливом такої кількості днів після аварії у будинку та пошкодження приміщення скаржника, відповідач не в змозі був провести належне обстеження та зробити відповідні релевантні висновки щодо подій та причин, які стались у будинку місяць тому, зокрема, зробити висновок, що залиття спричинені засміченням дворової каналізаційної системи, а також підтвердити факт проведення відповідних робіт по прочищенню вказаної системи працівниками ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал». Жодних документів, які б підтвердили наявність засмічення дворової каналізаційної системи у будинку, а також документів які б підтвердили проведення відповідних робіт по прочищенню вказаної системи працівниками ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» акт обстеження не містить.

Натомість, незважаючи на очевидність необґрунтованості акту обстеження та висновків представників відповідача у акті обстеження, суд визнав даний акт обстеження, складений представниками відповідача через місяць після дня аварії у будинку, належним доказом відсутності вини відповідача, погодившись, що залиття відбулось внаслідок засмічення дворової каналізаційної системи будинку.

Звертає увагу суду, що дії скаржника та наявність акту обстеження від 06.03.2021 року, складеного мешканцями будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за участі представника Скаржника підтверджують відсутність будь-яких погоджень ОСОБА_1 та/або представника його з актом обстеження та висновками, складеним та зробленими представниками відповідача 30 березня 2021 року.

Вказує на те, що відповідач не виконував передбачених Договором зобов`язань, не забезпечував виконання комплексу робіт та послуг, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що спричинило руйнування мережі трубопроводів у будинку та їх виходу із ладу, в свою чергу наслідком чого стало залиття належного Скаржнику приміщення. Відповідні висновки зафіксовані у акті обстеження від 06.03.2021, який безпідставно не взятий судом до уваги та не врахований під час ухвалення рішення суду.

Крім того, безпідставним вважає висновок суду, що причиною затоплення стало засмічення дворової каналізаційної системи будинку і саме воно пов`язується із затопленням приміщення скаржника. Оскільки засмічення системи, яка є поза межами будинку ніяким чином не стосується комунікацій у самому будинку, відповідальність за технічний стан яких в силу Договору покладено на відповідача. Жодним з доказів не підтверджено, що засмічення системи могло спричинити таку аварію і вплинути на стан приміщення ОСОБА_1 .

Разом з тим, скаржником надано суду достатньо доказів, що відповідач причетний до завдання шкоди ОСОБА_1 , що поведінка КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району» суперечила умовам Договору, була неправомірною, що призвело до спричинення шкоди, а саме залиття належного скаржнику приміщення. Крім того, апелянтом надано беззаперечні докази того, що ним понесено значні витрати та завдано йому збитків, а отже є достатньо підстав для стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказує, що листом від 04.05.2021 року №674/6/6/02-23 ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомило, що за період лютий-березень 2021 в диспетчерській службі департаменту було зареєстровано 3 заявки на засмічення міської дворової каналізаційної мережі по АДРЕСА_5 , а саме: 02.03.2021 року проводились роботи по прочистці засмічення міської дворової каналізаційної мережі, це ще раз підтверджує, що стало причиною залиття нежитлового приміщення, а тому, позивач хибно припускає, що відповідачем не виконано зобов`язань за договором, що призвели до аварії у системі каналізації будинку.

Тому, вищенаведені висновки дають підстави для заміни належного відповідача по справі саме ПрАТ «АК «Київводоканал».

Наголошує, що представник позивача офіційно звернувся із заявою до Комунального підприємства лише 10.03.2021 року, яку отримано 19.03.2021 року, і це свідчить про те, що до офіційного звернення до Комунального підприємства, а саме, 06.03.2021 року, вже було складено Акт мешканцями вище розташованих квартир багатоквартирного будинку, всупереч чинному законодавству України.

Апелянт сам, всупереч нормам чинного законодавства 06.03.2021 року створив комісію без представника Комунального підприємства з мешканців вище розташованих квартир багатоквартирного будинку, які взагалі не мають повноважень та прав щодо обстеження і складання Акту.

Звертає увагу суду, що акт, долучений позивачем до позовної заяви від 06.03.2021 року про залиття, не відповідає вимогам чинного законодавства, так як складений особами, які не мають належної спеціальної освіти, не мають на складання акту права та повноважень. Крім того, акт був складений мешканцями вищерозташованих квартир та інженером сантехніком, не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки за формою та змістом не відповідає вимогам, визначеним у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207. Наголошує, що вказаний акт складається комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира, яку було зали то.

Також наголошує на тому, що позивач із заявою звернувся до підприємства лише 10.03.2021 року, яку Комунальним підприємством отримано 19.03.2021 року.

Крім того, позивачем надано висновок №ЕД-1704-1-637.17 експертного будівельно- технічного дослідження, згідно якого розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири становить 88 483 гривні.

Проте, наданий позивачем висновок експерта № ЕО -1727-1-1807/21 не містить будь-яких фактичних даних, які б підтверджували, що дії відповідача стали причиною залиття нежитлового приміщення позивача.

Експертний висновок містить лише розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття групи нежитлових приміщень №1, розташованих за адресою: АДРЕСА_5 , а не містить інформації стосовно того, що стало причиною залиття, а саме засмічення міської дворової каналізаційної мережі.

Також, як зазначає позивач, залиття сталося 26.02.2021 року та 02.03.2021 року, проте, як вбачається з висновку №ЕД-1704-1 -637.17 експертного будівельно-технічного дослідження, обстеження об`єкту проводилося лише 08.07.2021, щодо якого виникають сумніви, коли саме, в який день відбулось залиття нежитлового приміщення, оскільки між датою залиття і огляду минуло більше 4 місяців.

Вказує, що позовна заява не містять жодних належних та допустимих доказів, які б дали можливість встановити дійсну причину залиття нежитлового приміщення, місце такого пошкодження та причинно-наслідковий зв`язок між засміченням дворової каналізаційної системи та подальшим залиттям підвального приміщення і діями відповідача.

Також зазначає, що в позовній заяві позивачем належними засобами доказування не доведено вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача - відповідача у даній справі.

Відповідач вважає, що позивачем належними доказами не доведено наявності усього складу цивільного правопорушення, як необхідної передумови для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

Окрім того, частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Не вбачає підстав для стягнення упущеної вигоди у розмірі 195 992,00 грн., яку просить стягнути позивач, оскільки така сума належними та допустимими доказами не підтверджується. В обґрунтування такої вимоги позивач посилається на договір оренди спірного нежитлового приміщення, укладений 03.12.2020 року з ОСОБА_8 , який останній в односторонньому порядку 27.02.2021 року розірвав у зв`язку із затопленням приміщення і його непридатного стану. Однак, сам лише факт затоплення, який дійсно мав місце, не свідчить, що спірне нежитлове приміщення прийшло у непридатний для експлуатації стан. Позивач не вживав заходів, як власник, якому належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, до ремонту приміщення, незалежно від вирішення питання про відшкодування шкоди відповідачем.

З наданих позивачем доказів (договір оренди приміщення, акт прийому-передач- приміщення, заява орендаря про розірвання договору, акт прийому-передачі (повернення приміщення), неможливо встановити, чи орендар взагалі користувався приміщенням та проплатив орендну плату; не встановлено судом чи реальними були доходи позивача від зазначеного договору оренди.

Так, позивач зазначив, що передав в оренду в строкове платне користування в готівковій формі нежитлове приміщення, що підтверджується договором оренди нежитлового приміщення від 03.12.2020 року.

Проте, доказів користування орендарем нежитлового приміщення не мас, також відсутні докази оплати орендованого приміщення. На підтвердження даного факту позивач не надав суду доказів отримання ним коштів від орендаря та сплати орендарем саме такої суми коштів (квитанції, розписки тощо) у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів того, що позивач поніс збитки саме в такій сумі, а доказування відповідно до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України не може грунтуватись на припущеннях.

Також звертає увагу суду, що позивачем не надано доказів оподаткування доходів від надання в оренду нерухомого майна податком на доходи фізичних осіб на виконання вимог Податкового кодексу України.

Тобто, в матеріалах справи відсутні докази офіційного (законного) надання позивачем нежитлового приміщення в оренду, оплату послуг за оренду та сплати податків за отриманий позивачем дохід від орендаря.

Так, доходи від надання в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм) нерухомого майна оподатковуються податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків податковим агентом під час їх виплати за їх рахунок.

Вказує, що позовна вимога про стягнення з відповідача упущеної вигоди неотриманої позивачем внаслідок залиття квартири е хибною, надуманою (припущенням), та такою, що не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а отже не підлягає задоволенню.

Вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень є безпідставними, необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що жоден з наданих доказів не містить підтвердження того, що саме відповідач будь-якимсь чином причетний до завдання шкоди, що його поведінка була неправомірною, що призвело до спричинення шкоди, а саме залиття.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування нежилих приміщень від 29.08.2007 року серії НАК 781388, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № -1653, ОСОБА_1 був власником нежилих приміщень від №1 до №4 (групи приміщень №1) загальною площею 47,40 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 ).

Згідно з копією договору купівлі-продажу від 05.11.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Леонтьєвим Г.О., зареєстрованого в реєстрі за №1559, ОСОБА_1 передав у власність громадянину Ізраїлю ОСОБА_2 нежилі приміщення від № 1 по № 4 (групи приміщень № 1) загальною площею 47,4 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_5 ).

Згідно з копією Договору № 293-2 Про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території власником/орендарем нежитлового приміщення від 01.04.2015 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (балансоутримувач) уклало договір з фізичною особою - ОСОБА_1 (співвласник/орендар) щодо забезпечення обслуговування, експлуатації та поточного ремонту будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , приміщення загальною площею 47,4 кв. м.

З копії Акту про наслідки залиття нежитлового приміщення від 06.03.2021 року, комісія у складі 3 (трьох) мешканців будинку АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 (одного) інженера-сантехніка, який був залучений для встановлення наслідків залиття нежитлового приміщення, склала акт на предмет залиття обстеженого нежитлового приміщення - група приміщень першого поверху житлового будинку АДРЕСА_5 .

Згідно з копії Висновку експерта №ED - 1727-1-1807.21 за результатам проведення будівельно-технічного експертного дослідження, складеного 04.10.2021 року судовим експертом Комашко Р.В. Судової незалежної експертизи України, розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття групи нежитлових приміщень № 1, розташованих за адресою АДРЕСА_5 , становить 88 483 (вісімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят три) гривні.

Згідно з копією рахунку №ED - 1727-1-1807.21 від 15.06.2021 Литвин І.О. , що представляє інтереси ОСОБА_1 сплатив 6 000,00 грн на рахунок ТОВ «Судова незалежна експертиза України» як оплату за організацію проведення експертного дослідження, згідно із Договором № ED - 1727-1-1807.21 від 15.06.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на адресу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району направляв претензію про відшкодування матеріальної шкоди, в якій просив протягом десяти днів з дня отримання даної претензії вирішити питання щодо відшкодування шкоди ОСОБА_1 загалом у сумі 306 643,00 грн.

Таким чином, підставою для звернення позивача до суду стало спричинення матеріальної шкоди належного йому нежитлового приміщення внаслідок залиття. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно з ч.1, 2 ст. 76, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими та електронними доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як убачається з позовної заяви, між позивачем та відповідачем укладено Договір

№ 293-2 про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території власником/орендарем нежитлового приміщення від 01.04.2015 року.

Згідно з п.1.1 Договору № 293-2 відповідач забезпечує обслуговування, експлуатацію та поточний ремонт будинку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_5 , а також утримання прибудинкової території, вивезення побутових відходів, а позивач бере участь у витратах відповідача на виконання вказаних робіт пропорційно займаної ним площі в цьому будинку.

Відповідно до п. 4.1.Договору № 293-2 позивач відшкодовує відповідачу витрати на утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території, розрахунок, яких визначений в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

В Додатку №1 до Договору № 293-2 від 01.04.2015 року визначено перелік, вартість робіт з утримання будинку АДРЕСА_5 . Зокрема відповідач надає послуги з прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування внутрішньо-будинкових систем гарячого, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливової каналізації, технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також за наявності інших внутрішньо-будинкових інженерних систем, поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньо-будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього опорядження.

Відповідач надає послуги згідно Договору № 293-2 від 01.04.2015 року та Додатку до Договору №293-2 про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкової території власником/орендарем приміщення. Надання послуг аварійно-ремонтної служби відповідач позивачу згідно з умовами Договору № 293-2 не надає. Відповідно будь-які вимоги позивача стосовно усунення будь-яких аварійних ситуацій чи ліквідації їх наслідків є безпідставними.

Таким чином, висновок який зазначений у позовній заяві про те, що залиття приміщення відбулось внаслідок безвідповідальності та нехтування відповідачем норм законодавства та умов договору, невиконання відповідачем зобов`язань за договором, що призвели до аварії у системі каналізації будинку не належних дій відповідача зроблений лише як припущення представника позивача.

В позовній заяві відсутні будь-які докази, які б свідчили та встановлювали факт аварії саме у системі каналізації будинку за адресою: АДРЕСА_5 , в межах балансової відповідальності відповідача і причетності відповідача до завдання збитків.

Позивачем у позовній заяві зазначається, що нібито, 01.03.2021 року, 02.03.2021 року та 05.03.2021 року він звертався до відповідача із заявами про залиття нежитлового приміщення, які подавались нібито через скриньку Комунального підприємства, однак позивачем належними доказами не доведено, що такі заяви були подані до підприємства. Відповідач у відзиві на позов заперечує щодо отримання таких заяв від позивача.

За зверненням позивача 19.03.2021 року представниками відповідача було складено Акт обстеження групи приміщень №1 нежитлового приміщення першого поверху житлового будинку АДРЕСА_5 .

Згідно з п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма акту міститься у додатку № 4 до Правил.

Тобто типова форма, яку необхідно застосовувати при залитті квартири, а приміщення позивача є нежитловим приміщенням. Чинним законодавством не закріплено типової форми акту залиття нежитлового приміщення.

30.03.2021 року представниками Комунального підприємства було проведено обстеження групи приміщень №1 нежитлового приміщення першого поверху житлового будинку АДРЕСА_5 .

За результатами складено акт обстеження групи приміщень №1 нежитлового приміщення першого поверху житлового будинку АДРЕСА_5 комісією у складі заступника начальника відділу експлуатації та утримання житлового фонду Фесика С.Г., головного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду Ведмеденка М.В. , головного інженера Дільниці № 1 Козми Д.В., які є представниками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва».

Так, в акті вказано, що житловий будинок АДРЕСА_5 - 1955 року забудови, 4 поверховий, 2 під`їзний, цегляний. На момент обстеження вказаного приміщення власниками виконуються ремонтні роботи по заміні покриття підлоги на кахельну плитку. Згідно фото свідчень, наданих власником приміщення, на момент залиття спостерігаються сліди каналізаційних витоків по всій площі підлоги. Залиття нежитлового приміщення сталося внаслідок засмічення дворової каналізаційної системи. Працівниками ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», виконано роботи по прочищенню вказаної системи.

Тобто, працівниками підприємства в Акті зафіксовано, що стало причиною залиття нежитлового приміщення, які були спричинені засміченням дворової каналізаційної системи.

Представник позивача не зазначив жодних заперечень на примірнику Акту. На примірниках відповідача міститься лише розписка «Акт отримав, дата та підпис». Таким чином, представник позивача не заперечував щодо фактів, викладених в Акті.

Крім того, з акту вбачається, що причиною залиття нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , є засмічення дворової каналізаційної системи.

Суд вірно зазначав, що акт, долучений позивачем до позовної заяви від 06.03.2021 року про залиття не відповідає вимогам чинного законодавства, так як складений особами, які не мають належної спеціальної освіти, не мають повноважень на складання акту. Крім того, акт був складений мешканцями вище розташованих квартир та інженером сантехніком, однак із заявою позивач звернувся до відповідача лише 19.03.2021 року.

Також, позивачем надано висновок №ЕД-1704-1-637.17 експертного будівельно-технічного дослідження, згідно якого розмір матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття квартири становить 88 483 гривні. Але наданий позивачем висновок експерта № ED-1727-1-1807/21 не містить будь-яких фактичних даних, які б підтверджували, що дії відповідача стали причиною залиття нежитлового приміщення позивача. Експертний висновок містить лише розмір матеріальної шкоди, яку завдано внаслідок залиття групи нежитлових приміщень № 1, розташованих за адресою: АДРЕСА_5 , а не містить інформації стосовно того, що стало причиною залиття, зокрема засмічення мережі каналізації.

Крім того, як зазначає у позовній заяві позивач, залиття сталося 26.02.2021 року, проте, як вбачається з висновку №ЕД-1704-1-637.17 експертного будівельно-технічного дослідження, обстеження об`єкту проводилося лише 08.07.2021 року, щодо якого виникають сумніви, коли саме і в який день відбулось залиття нежитлового приміщення, оскільки між датою залиття і датою огляду минуло більше 4 місяців.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна заява не містила жодних належних та допустимих доказів, які б дали можливість встановити дійсну причину залиття нежитлового приміщення, місце такого пошкодження та причинно-наслідковий зв`язок між засміченням дворової каналізаційної системи та подальшим залиттям підвального приміщення і діями Відповідача.

В позовній заяві позивачем належними засобами доказування не доведено вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана - відповідача у даній справі.

Таким чином, жоден з наданих доказів не містить підтвердження того, що саме відповідач будь-якимсь чином причетний до завдання шкоди, що його поведінка була неправомірною, що призвело до спричинення шкоди, а саме залиття.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, за відсутності інших доказів, склад цивільного правопорушення у справі належними та допустимими доказами свого підтвердження не знайшов, а тому позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди не підлягала до задоволення.

З огляду на вищенаведене, оскільки в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження вина відповідача у спричиненні шкоди позивачу, то суд вірно вважав відсутніми підстави для задоволення позовних вимог про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Литвином Ігорем Олександровичем залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: