РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 562/659/23

Провадження № 22-ц/4815/1075/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ТОВ "Діджи Фінанс" звернулося до Здолбунівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.12.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200160681, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 21700 грн., з встановленим строком користування з 04.12.2014 року по 20.05.2017 року та зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020р, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 р., відповідно до якого позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» в тому числі і за вказаним кредитним договором. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відповідач в свою чергу порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 24.02.2023 р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 64454 грн. 15 коп. з яких: 21036,71 грн. заборгованість за кредитом та 43417,44 грн. заборгованість за відсотками. Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку заборгованість не погашає, ТОВ "Діджи Фінанс" просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 64454 грн. 15 коп., а також судові витрати по справі в сумі 2684,00 грн.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що в позовній заяві помилково було вказано хибну дату закінчення строку дії картки, тому просить вважати правильною дату закінчення строку дії картки "04 грудня 2019 року" замість вказаного "20 травня 2020 року". Доводить, що строк дії кредитного договору становить 5 років як і строк дії платіжної картки, тобто закінчується 04.12.2019 року. При цьому надають Витяг з Додатку 1 до Договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року (Про відступлення права вимоги) із виправленням описки в графі "дата закінчення кредитного договору" з 20.05.2017 на правильну дату 04.12.2019 року.

Зазначає, що пропуск строку на звернення з позовом обумовлений тривалістю судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору та фактичним отриманням оригіналів документів, кредитних договорів, лише на початку 2023 року.

Доводить, що за умовами договору встановлювався бажаний клієнтом ліміт у розмірі 2000 гривень та встановлений банком 50000 гривень. В межах встановленого банком ліміту відповідач отримала 21700,00 грн. на які нараховані погоджені між сторонами відсотки у розмірі 43417,44 грн. При цьому посилається на витяг з Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року.

Щодо первинних банківських документів вказує, що відповідно до ч.1 ст.1076 ЦК України інформація про стан рахунку відповідача є недоступною для ТОВ "Діджи Фінанс", тому позовні вимоги сформовані у розмірі розрахованому Банком. Зауважує, що до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надіслано запит про надання виписок по рахунку для підтвердження заборгованості.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує викладені апелянтом доводи, вказує на необґрунтованість позовних вимог, просить залишити рішення місцевого суду без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що 04.12.2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено заяву (оферта) № 200160681, за умовами якої відповідач звернулася до банку із заявою про відкриття рахунку, отримання платіжної картки і встановлення кредитного ліміту в розмірі 2000 грн.

Відповідач була ознайомлена з Тарифами по продукту Прибуткова картка +Кредитка (не іменна), про умови кредитування та вартість споживчого кредиту, відповідно до яких строк кредиту 12 місяців, процентна ставка 58,8 % річних, комісія за зняття коштів 4,9 %.

Відповідно до розписки, ОСОБА_1 04.12.2014 р. отримала платіжну картку № НОМЕР_1 .

20.07.2020 року ТОВ «ДІДЖІ ФІНАНС» та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги до позичальників банку, зазначених у Додатку № 1 до договору.

У витягу з Додатку № 1 до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги вказано, що заборгованість ОСОБА_1 складає 64454, 15 грн., з яких 21036,71 грн. основний борг та 43417,44 грн. заборгованість за доходами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

ТОВ «Діджи Фінанс» не надало до суду першої інстанції доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 грошових коштів, доказів зарахування кредитних коштів, користування кредитним лімітом, а також розміру заборгованості відповідача за тілом кредиту у розмірі 21036,71 грн.

Також позивачем не надано до суду першої інстанції виписки з особового рахунку, детального розрахунку розміру заборгованості. Надана ТОВ «Діджи Фінанс» копія витягу з додатку №1 до договору факторингу №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року сама по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості за кредитним договором, оскільки не створювалась під час фінансової діяльності банку та не належить до первинних документів, що містять інформацію про банківські операції проведені відповідачкою.

Колегія суддів зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність кредитної заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Таким чином, належними доказами щодо заборгованості по кредиту за кредитним договором можуть бути виписки за картковими рахунками (по кредитному договору). Проте суду першої інстанції не було надано ні розрахунку заборгованості ні первинних документів чи виписки по рахунку відповідача.

У суді першої інстанції ТОВ «Діджи Фінанс» клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляло, не вказувало на неможливість подання та встановлення додаткового строку для прийняття доказів.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).

Подання доказів після розгляду справи у суді першої інстанції порушує принципи змагальності та диспозитивності сторін, тому колегія не приймає, як доказ, подану апеляційному суду копію виписок з особових рахунків позичальника, які на думку позивача, підтверджують факт користування відповідачем кредитними коштами, оскільки позивачем не зазначено обставин неможливості подання вказаної виписки по рахунку до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Також колегія суддів зауважує, що позивач вдається до зміни доказів та тверджень, що надавались суду першої інстанції, зокрема щодо дати закінчення кредитного договору, тобто вносить в справу обставини, яким суд першої інстанції не міг надавати оцінку.

Отже, будучи обізнаним про те, що відповідач заперечує проти позову та не визнає суму боргу позивач вважав за можливе завершувати розгляд справи на підставі наданих ним доказів, які не є достатніми для задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.