____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/73/23
УХВАЛА

16.06.2023 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у одноособовому складі

головуючий суддя Літвінова І.А.,

за участю:

секретарів судового засідання Тищенка О.І., Якубовської О.В.,

представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в залі суду у місті Одесі у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи питання щодо відводу судді за заявою представника ОСОБА_3 адвоката Приймак Аліни Олександрівни про відвід судді у цивільній справі № 520/13963/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком і стягнення аліментів на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Печерської районної державної адміністрації в м. Києві, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа № 520/13963/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком і стягнення аліментів на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Печерської районної державної адміністрації в м. Києві, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на дитину.

На стадії підготовчого провадження стороною позивача за зустрічним позовом було подано заяву про забезпечення позову (вхід. № ЕП-9018/22 від 02.09.2022 року).

14.10.2022 року за результатами розгляду вказаної заяви Київським районним судом м. Одеси було постановлено ухвалу.

Ухвала суду першої інстанції переглядалася за апеляційною скаргою сторони позивача за зустрічним позовом судом апеляційної інстанції, та за касаційною скаргою сторони відповідача за зустрічним позовом судом касаційної інстанції, ухвалою якого від 27.10.2022 року були витребувані матеріали цивільної справи № 520/13963/17.

22.05.2023 року до Київського районного суду м. Одеси за підписом адвоката Приймак А.О., яка діє від імені ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової Ірини Анатоліївни від розгляду справи № 520/13963/17 (вхід. № ЕП-6701).

На день надходження заяви про відвід справа № 520/13963/17 до Київського районного суду м. Одеси з Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернута не була, що підтверджено довідкою за підписом консультанта суду Коржової А.В. від 22.05.2023.

Вищевказані обставини унеможливили розглянути питання, винесені стороною заявника ОСОБА_3 у заяві про відвід у відповідності до положень статті 40 ЦПК України, якими передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу, питання про відвід вирішується невідкладно (ч. 1, ч. 7).

Справу № 520/13963/17 передано судді Літвіновій І.А. 05 червня 2023 року.

Проаналізувавши матеріали справи та підстави відводу, заявленого головуючому у справі зі сторони ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Приймак А.О. (участь у справі не приймала), суд дійшов висновку про необхідність вирішити питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи у відповідності до реч. 2 частини 8 статті 40 ЦПК України, про що 05.06.2023 року постановлено відповідну ухвалу.

Приймаючи до уваги, встановлений частиною п`ятою статті 128 ЦПК України обов`язок щодо завчасного сповіщення учасників справи й не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, засідання по розгляду заяви про відвід у цивільній справі № 520/13963/17 було призначене на 13.06.2023 року, зважаючи на неробочі дні 10 й 11 червня, та завантаженість суду іншими справами.

08.06.2023 року представник ОСОБА_3 адвокат Приймак А.О. звернулася до суду з заявою про проведення судового засідання у справі № 520/13963/17, яке призначене на 13 червня 2023 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням онлайн сервісу відеозв`язку ВКЗ (захищений відеоконференцзв`язок з судом) з використанням власних технічних засобів (вхід. № ЕП-7773).

Ухвалою суду від 09.06.2023 року вказану заяву було задоволено.

В судовому засіданні 13.06.2023 року крім представника ОСОБА_3 адвоката Приймак А.О. також приймав участь адвокат Крайнюков М.М., який вступив у справу як представник ОСОБА_4 , на підставі ордеру від 13.06.2023 року.

За клопотанням адвоката Крайнюкова М.М. суд відклав вирішення питання про відвід з 16 на 19 червня, надавши можливість представнику одержати копію заяви про відвід з додатками, ознайомитись з матеріалами справи та висловити своє ставлення з приводу поставлених стороною Левченко А.В. питань. Представник ОСОБА_3 адвокат Приймак А.О. підтвердила суду, що заяву про відвід з доданими до неї доказами іншим учасникам справи направлено не було.

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною третьої цієї статті рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, гласність і відкритість судового процесу віднесені до одних з основаних засад (принципів) цивільного судочинства (п.2, п.3).

Право учасника справи ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, брати участь у судових засіданнях, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи закріплено у статті 43 ЦПК України (п. 1, п. 2 ч. 1).

У відповідності до частини першої статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Свої пояснення з приводу процесуального питання щодо відводу судді представник ОСОБА_4 адвокат Крайнюков М.М. виклав в письмових поясненнях, поданих через канцелярію суду 15.06.2023 року (вхід. № 32091).

16.06.2023 року у судовому засіданні представник ОСОБА_7 адвокат Приймак А.В. заяву про відвід судді Літвінової І.А. від розгляду цивільної справи № 520/13963/17 підтримала та просить задовольнити.

Представник ОСОБА_4 адвокат Крайнюков М.М. при вирішенні питання про відвід просить врахувати позицію їх сторони, викладену у письмових поясненнях (вхід. № 32091).

Резюмуючи аргументацію відводу, можна зазначити, що основні підстави для відводу стороною ОСОБА_3 зводяться до наступного:

тривалий розгляд справи протягом шести років; відсутність судового захисту, внаслідок чого мати ОСОБА_3 не бачиться із своєю дочкою, чим в свою чергу порушуються права як матері, так і дитини;

бездіяльність та пасивність судді, самоусунення від виконання суддівських обов`язків та ігнорування обов`язками, затягування судового процесу, сприяння наданню необґрунтованої переваги іншому учаснику судового процесу;

сумніви в забезпеченні довіри до суду;

перебування справи на розгляді у судді Літвінової І.А. з 24.07.2019 року на стадії підготовчого провадження, не призначення справи до розгляду, що порушує процесуальні строки, встановлені ЦПК України.

На думку заявника це підтверджує факт неупердженності судді і свідчить про «певний конфлікт, який апріорі виключає об`єктивність та неупередженість судді».

Зі свого боку, сторона ОСОБА_4 - позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом, не погоджується з відводом, вказуючи, що у заяві про відвід сторона відповідача посилається на те, що суддя Київського районного суду м. Одеси Літвінова І.А. на протязі тривалого часу не постановила ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та не перейшла до процесуальної стадії судового розгляду, як розгляд справи по суті. Але сторона відповідача не наводить ті обставини, що за увесь час перебування справи у провадженні судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. вирішувались процесуальні питанні, які заявлялись як стороною позивача так і стороною відповідача, що тягло за собою наслідки як відкладення справи, що узгоджується з Статтею 6 Конвенції якою встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Враховуючи складність справи та те, що сторони постійно надавали нові докази та повідомляли суд про нові доводи, на які вони посилаються, за для встановлення об`єктивних обставин справи суддя Київського районного суду м. Одеси об`єктивно оголошувала перерви у судових засіданнях час та дата яких погоджувалась зі сторонами у справі та їх представниками.

Під час розгляду справи стороною відповідача, де надавалась фахова правнича допомога жодного разу не заявлялись клопотання про відвід судді, та не повідомлялось про порушення процесуальних строків суддею та упереджений розгляд даної справи.

Фактично заява про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. ґрунтується на тому, що сторона відповідача вважає на її думку про порушення процесуальних строків, але не бере до уваги ті обставини, які викладені вище у рішенні ЄСПЛ та Конвенції, де необхідно за для правильного вирішення справи ретельно та уважно дослідити всі докази та доводи у справі.

Тим більше заявою про відвід судді в разі її задоволення сторони почнуть увесь розгляд справи з самого початку, що потягне за собою ще більш тривалий проміжок часу щодо розгляду даної справи.

Також у заяві звернуто увагу на те, що після скасування рішень першої та апеляційної інстанції та повернення справи з Верховного Суду, були встановлені відповідні рекомендації, щодо розгляду даної справи, на вирішення яких необхідний час.

Наведені обставини стороною відповідача по суті зводяться до незгоди з тим, що суд тривалий час не може закінчити підготовче судове засідання із об`єктивних причин, які наведені вище, однак незгода заявника із строками розгляду справи, не є підставою для відводу судді.

Визначення складу суду для розгляду конкретної справи здійснюється не за бажанням учасників справи, а в порядку передбаченому цивільним процесуальним законодавством, зокрема статтею 33 ЦПК України.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушенням права на справедливий суд.

Також представником ОСОБА_4 адвокатом Крайнюковим М.М. зауважено, що до заяви про відвід судді сторона відповідача (заявник) додано скаргу щодо дисциплінарного проступку судді (суддів) (дисциплінарна скарга), що на думку сторони позивача є намаганням вплинути та тиснути на суд.

В свою чергу представник ОСОБА_3 адвокат Приймак А.О. намагання вплинути на суд не підтвердила, пояснивши, що копію скарги додала просто до відома, скориставшись своїм правом, і намірів якимось чином впливати на думку судді не мала.

Заслухавши пояснення учасників засідання, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлений відвід є необгрунтованим.

Частина друга статі 127 ЦПК України передбачає можливість продовження судом процесуального строку, як за заявою учасника справи так і з ініціативи суду.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейської конвенції з прав людини), прийнятою Радою Європи 4 листопада 1950 року, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянути впродовж розумного строку.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України.

Відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод» від 17.07.1997 р. дана Конвенція та Протоколи до неї № 2,4,7,11 є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При здійсненні правосуддя судді вирішують усі питання у справі за внутрішнім переконанням і за своєю совістю виходячи при цьому з обставин справи і підпорюючись лише вимогам закону.

Норми цивільно -, кримінально -, господарсько -, адміністративно-процесуального законодавства, що належать до загальних положень, а також регулюють провадження в судових стадіях процесу, закріплюють в тій чи в іншій мірі гарантії незалежності суддів. Усі вони забезпечують рух справи в раніше визначеному законом напрямку, виключають ексцеси, встановлюють процесуальні санкції за невиконання закону і тим самим створюють умови, що дозволяють суддям розглядати й вирішувати справи за внутрішнім переконанням, спираючись тільки на досліджені в суді докази, незалежно від будь-яких впливів.

Суд наголошує, що про упередженість судді (суду) може свідчити доведена доказами об`єктивна сукупність фактичних обставин, які б були пов`язані із діями судді (суду), внаслідок яких простежувалися б систематичність у штучному створенні перешкод в реалізації стороною своїх прав.

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами частини одинадцятої статті 33 ЦПК України визначено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим же суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, що унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом не встановлено випадків, що унеможливлюють участь судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. у розгляді цивільної справи № 520/13963/17.

Також не встановлені підстави, передбачені статтею 36 ЦПК України для відводу судді.

У відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 33, 36, 39- 41 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим відвід, заявлений представником ОСОБА_3 адвокатом Приймак Аліною Олександрівною у цивільній справі № 520/13963/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування; служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком і стягнення аліментів на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , третя особа - Служба у справах дітей Печерської районної державної адміністрації в м. Києві, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів на дитину.

Вирішення питання про відвід судді Літвінової Ірини Анатоліївни у цивільній справі № 520/13963/17 передати на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Днем складення повної ухвали є 19 червня 2023 року.

Суддя Літвінова І. А.