КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №752/1390/22
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1202/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чаплієвої Кристіни Володимирівни на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 серпня 2022 року (суддя Шевченко Т.М.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

встановив:

у січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 терміном на 6 місяців, визначивши наступний перелік обмежувальних заходів:

- заборонити ОСОБА_1 наближатися на відстань 500 метрів до місць проживання (перебування) ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , та за адресою: АДРЕСА_2 , та в будь-якому іншому місці, де б не проживала ОСОБА_2 ;

- заборонити ОСОБА_1 наближатись на відстань 500 метрів до дитячого садочка, який відвідує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_1 наближатись на відстань 500 метрів до школи, яку відвідують ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею;

- заборонити ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори, смс- та іншу переписку шляхом стільникового зв`язку із ОСОБА_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_1 використання та розповсюдження особистих даних ОСОБА_2 та малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (фото, відео, телефонні контакти).

Мотивуючи вимоги заяви, ОСОБА_2 зазначала, що вона у шлюбі з ОСОБА_1 не перебувала, однак вони спільно проживали у квартирі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , за період спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, у вищезазначеній квартирі проживала та була зареєстрована її донька від першого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник зазначала, що 7 жовтня 2021 року ОСОБА_1 вигнав її разом з дітьми із своєї квартири, у зв`язку із чим вона уклала договір безоплатного користування квартирою АДРЕСА_4 , у якій вона проживає з трьома малолітніми дітьми, які знаходяться на її утриманні. 7 грудня 2021 року вона звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дітей, який був виданий судом 17 грудня 2021 року.

Заявник зазначала, що оскільки в квартирі ОСОБА_1 залишилися її речі та речі малолітніх дітей, 29 жовтня 2021 року вона намагалася забрати вказані речі, однак ОСОБА_1 уклав договір з приватною охоронною компанією «Шериф», які виконуючи наказ власника квартири, перешкоджали їй забрати речі, в результаті чого було викликано поліцію. Працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №334380 від 29 жовтня 2021 року. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 2 грудня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заявник зазначала, що ОСОБА_1 продовжує вчинювати домашнє насильство відносно неї та трьох неповнолітніх дітей, яке впливає на емоційний стан дітей, які після цих подій змушені відвідувати дитячого психолога. Все це підтверджується тим, що відносно ОСОБА_1 неодноразово складені протоколи про адміністративне правопорушення, які передані на розгляд до Голосіївського та Печерського районних судів м. Києва у справах №752/29215/21, №752/28049/21, №752/27278/21, № 757/63649/21-п, №757/63653/21.

Також заявник стверджувала, що вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 підтверджується актом оцінки потреб сім`ї №334-12-21, який складений в період з 6 грудня по 10 грудня 2021 року, та висновком оцінки потреб сім`ї, складеного спеціалістами Печерського районного у місті Києві центру соціальних служб, за якими встановлено, що ОСОБА_1 вчинено домашнє насильство, яке впливає на емоційний стан дітей та рекомендовано консультації психолога матері та дітям.

Заявник зазначала, що вона намагається захистити себе та своїх дітей від домашнього насильства економічного характеру, що здійснюється ОСОБА_1 , тому 17 грудня 2021 року лейтенантом поліції Печерського УП ГУНП у м. Києві Івановою Ю.В. був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 терміном до 27 грудня 2021 року. Повторний терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 був винесений 29 грудня 2021 року терміном до 8 січня 2022 року.

Заявник стверджувала, що не зважаючи на численні протоколи про адміністративні правопорушення, винесені термінові заборонні приписи, ОСОБА_1 і надалі продовжує погрожувати їй та дітям, вона сумнівається в психологічній адекватності ОСОБА_1 та хвилюється за своє здоров`я та здоров`я своїх дітей.

Заявник посилалася на вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства відносно неї, яке проявляється у приниженні особистості перед дітьми, безпідставних звинувачень та формування почуття провини, погрозах, переслідуванням, залякуванням. Це відбувається шляхом особистих висловлювань при свідках, родичах, поліції, в дитячому садку та школі, куди ходять діти, повідомлень через додатки Viber, WhatsApp, Telegram тощо.

Також заявник посилалася на наступні обставини вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства:

1) 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 перешкоджав її переміщенню біля будинку, що знаходиться по АДРЕСА_5 , про що складена відповідна заява до

поліції;

2) 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 перешкоджав її сину ОСОБА_4 потрапити до

школи, коли вона супроводжувала його з меншим сином ОСОБА_3 , про що також було

звернення до поліції;

3) 24 жовтня 2021 року ОСОБА_1 приїхав за адресою: АДРЕСА_2 , де вона знаходилася в цей час. Будинок належить на праві власності її брату, і за його дорученням вона повинна була вирішити деякі питання з будівельниками. В цей час ОСОБА_1 почав погрожувати їй та будівельникам, які перебували на об`єкті, у зв`язку із чим була викликана поліція. За результатами виклику поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення (справа №752/29215/21);

4) 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , наніс її брату удари кулаком в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження. Все це відбулося в той час, коли вона намагалася забрати особисті речі з квартири. По даному факту Голосіївським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було відкрито кримінальне провадження та внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002144;

5) 1 листопада 2021 року о 08:15год. ОСОБА_1 перешкоджав її сину ОСОБА_4 потрапити до школи, про що є виклик поліції та складено відповідну заяву, а ввечері, о 21:06год. перешкоджав їй потрапити до будинку, де вона проживає з дітьми, про що є виклик поліції та складено відповідну заяву;

6) 4, 5 та 7 листопада 2021 року ОСОБА_1 ламав огорожу будинку, де проживають її батьки, у зв`язку із чим було викликано поліцію та складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно порушника;

7) 8 листопада 2021 року ОСОБА_1 переслідував її доньку ОСОБА_5 , у зв`язку із чим було викликано поліцію та складено протокол про адміністративне правопорушення відносно порушника (справа №757/63649/21-п);

8) 17 листопада 2021 року ОСОБА_1 заблокував її з маленькими дітьми в автомобілі, не давав вийти, коли вони повернулися ввечері до дому, в результаті чого діти були налякані та не вийшли до батька (справа №757/63653/21-п);

9) 24 та 26 листопада 2021 року ОСОБА_1 перешкоджав її сину ОСОБА_4 потрапити до школи, у зв`язку із чим був виклик поліції та складено відповідні заяви;

10) 8 грудня 2021 року ОСОБА_1 , перебуваючи у стані сп`яніння, прийшов до дитячого садочка, який відвідує молодший син ОСОБА_3 , та перешкоджав їй посадити дитину до автомобіля, відштовхував її, хватав за руки, словесно ображав, вказані події відбувалися на очах дитини, вихователя та директора дитячого садочку. В подальшому їй допомагали захищатися вихователька, яку ОСОБА_1 також штовхав, ображав, погрожував, кричав на неї. В результаті таких дій вона була змушена закритися в автомобілі з сином та заспокоювати дитину, допоки не приїхала поліція;

11) 17 грудня 2021 року ОСОБА_1 , знаючи місце її проживання, прийшов до будинку за адресою: АДРЕСА_6 , де підчікував на неї в той час, коли вона збиралася відводити старшого сина ОСОБА_4 до школи. ОСОБА_1 протягом всього часу, коли вона йшла з сином до школи, переслідував їх, ображав, висловлювався нецензурною лайкою, залякував, тягнув за руки, штовхав, не давав зайти до під`їзду будинку, в результаті чого вона була змушена скористатися засобами захисту. Крім того, вона викликала наряд поліції, які виїхали за місцем її проживання та склали терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 терміном до 27 грудня 2021 року;

12) 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 приїхав до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить її брату. В цей час у будинку знаходилися діти. ОСОБА_1 почав погрожувати їй та дітям, будівельникам, які перебували на об`єкті, вирвав електричний провід, забирав в неї ключі від будинку, в результаті чого зламав їх, вчинив безлад на території. Вона з дітьми сховалися в будинку та чекали на приїзд поліції. Після приїзду наряду поліції було опитано її, дітей та будівельників. Діти повідомили, що не хочуть йти до ОСОБА_1 , що вони його бояться. Співробітники поліції встановили, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, в результаті чого повторно винесли терміновий заборонний припис терміном до 8 січня 2022 року.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 9 серпня 2022 року заяву задоволено частково, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на 6 місяців, яким визначено такі заходи тимчасового обмеження:

- заборонено ОСОБА_1 перебувати в місці проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , та в будь-якому іншому місці, де б не проживала ОСОБА_2 ;

- заборонено ОСОБА_1 наближатись на відстань менше 500 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_2 ;

- заборонено ОСОБА_1 вести телефонні розмови, переговори з постраждалою із ОСОБА_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонено ОСОБА_1 розшукувати особисто або через третіх осіб ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року допущено негайне виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 серпня 2022 року.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Чаплієва К.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення порушує право заінтересованої особи бачитись та спілкуватись з його малолітніми дітьми, хоча такої заборони прямо не передбачено, але заборонні заходи відносно ОСОБА_2 напряму встановлюють заборону і наближатись до дітей, так як діти на даний час проживають і постійно перебувають із ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, оскільки суд не взяв до уваги, що всі події між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувались у період з 7 жовтня 2021 року та до січня 2022 року. В цей період було складено безліч протоколів як на саму ОСОБА_2 за вчинення домашнього насильства над ОСОБА_1 , так і на ОСОБА_1 при його спробах поспілкуватись з дітьми у присутності матері дітей. Суд також не врахував, що до 7 жовтня 2021 року ОСОБА_2 не зверталась в поліцію чи інші державні органи з приводу домашнього насильства з боку ОСОБА_1 . Всі звернення датовані після 7 жовтня 2021 року, при спробах ОСОБА_1 встановити місцезнаходження своїх синів та поспілкуватись із ними. Крім того, перше звернення в поліцію надійшло саме від ОСОБА_1 23 вересня 2021 року про те, що одному із його синів було розбито голову старшою донькою ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи посилається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не були сім`єю, хоч і колишньою, як заявляє сама заявниця, а тому суд першої інстанції не мав право застосувати Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки даний нормативний акт може бути застосований тільки до осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою. Відповідно заява подана та прийнята судом із порушенням ст. 350 ЦПК України, а саме - особою, яка не має право з нею звертатись.

Також представник заінтересованої особи зазначає, що суд першої інстанції не вказав в оскаржуваному рішенні, які є ризики того, що в серпні 2022 року є вірогідність вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , чому в серпні 2022 року потрібно захищати від батька його малолітніх дітей, і чому строк обмежувального припису становить саме 6 місяців.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника - адвокат Шаблій Ю.В. просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів та зазначає, що заінтересованою особою до апеляційної скарги не додано жодного доказу про вчинення заявником будь-яких дій, спрямованих на заборону або перешкоджання ОСОБА_1 спілкуватися з дітьми, разом з цим ОСОБА_1 з 7 жовтня 2021 року повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Чаплієвої К.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Шаблія Ю.В., який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і спільно проживали без реєстрації шлюбу до 7 жовтня 2021 року у квартирі АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_1 .

18 жовтня 2021 року ОСОБА_2 уклала договір безоплатного користування квартирою АДРЕСА_4 ум. Києві, куди переїхала проживати разом з дітьми.

17 грудня 2021 року працівником Печерського УПГУНП складений терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 у зв`язку із скоєнням ним психологічного насильства стосовно ОСОБА_2 . Заборонено ОСОБА_1 до 27 грудня 2021 року вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Однак, зміст вчинено правопорушення у приписі не викладений.

29 грудня 2021 року працівником поліції складений терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_1 , яким йому заборонено до 8 січня 2022 року в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 . Однак, у приписі не викладено обставин вчинення домашнього насильства.

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 2 грудня 2021 року (справа № 752/27278/21) ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у сумі 170грн, за те, що 29 жовтня 2021 року, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , зі слів дружини, ОСОБА_1 перешкоджав забрати її речі та речі дітей, чим міг завдати шкоди матеріального характеру та вчинив домашнє насильство економічного характеру стосовно дружини ОСОБА_2

27 жовтня 2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» зареєстровано звернення ОСОБА_2 про те, що 7 жовтня 2021 року виник конфлікт з чоловіком, так як він не повертає речі.

1 листопада 2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» зареєстровано звернення ОСОБА_2 про те, що 24 жовтня 2021 року за адресою АДРЕСА_6 , колишній чоловік вчиняє психологічне насильство відносно дітей.

29 жовтня 2021 року зареєстроване кримінальне провадження по факту нанесення ОСОБА_6 ОСОБА_1 ударів кулаком в область обличчя в АДРЕСА_3 .

Згідно висновку експерта № 87 за результатами проведення судово-психологічної

експертизи від 18 травня 2022 року ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» психоемоційний стан малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується наявністю тривожно-негативістичних емоційних переживань, пов`язаних з конфліктною поведінкою батька по відношенню до матері у присутності дітей на фоні розлучення.

Аналогічний висновок наданий стосовно психоемоційного стану малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 2 грудня 2021 року підтверджено вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства економічного характеру, що існує обґрунтований ризик його повторення, тому суд вважав необхідним захистити заявника від насильства в сім`ї, а також малолітніх дітей заявника.

При цьому, судом не було встановлено вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру і рішення суду в цій частині не оскаржується.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 та від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наданих суду документів вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 7 жовтня 2021 року склалися конфліктні стосунки, для вирішення яких як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_7 зверталися до органів поліції, а працівники поліції складали протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, як стосовно ОСОБА_1 , так і стосовно ОСОБА_2 .

Зокрема, постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні 9 жовтня 2021 року домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 , яке виразилося у словесних образах нецензурною лайкою та погрозами, у зв`язку із чим на неї накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340грн.

Аналогічна постанова прийнята суддею Печерського районного суду міста Києва 10 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_2 за протоколом про вчинення адміністративного правопорушення 24 листопада 2021 року.

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада

2021 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП стосовно подій, які відбувалися у квартирі АДРЕСА_7 8 жовтня 2021 року закрито у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Аналогічна постанова прийнята суддею Голосіївського районного суду міста Києва 1 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього 24 жовтня 2021 року.

Крім того, 17 грудня 2021 року працівником Печерського УП ГУНГ у м. Києві складений тимчасовий заборонений припис стосовно ОСОБА_2 . Однак, у приписі не зазначено постраждала особа і не наведений опис вчиненого домашнього насильства.

Також суду першої інстанції надані документи, які підтверджують численні звернення ОСОБА_1 до служби у справах дітей з приводу чинення ОСОБА_2 йому перешкод у спілкуванні з його дітьми.

Аналізуючи надані суду докази як заявником ОСОБА_2 , так і заінтересованою особою ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що численні їх звернення до поліції свідчать про наявність конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як стосовно майна, так і стосовно чинення ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дітьми, у результаті між сторонами склалися неприязнені стосунки і дії сторін є обопільними, а відтак надані суду докази не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, у тому числі і економічного характеру, стосовно ОСОБА_2 , що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З наданих суду документів вбачається, що 29 жовтня 2021 року ОСОБА_8 намагалася потрапити у квартиру АДРЕСА_8 у відсутність ОСОБА_1 , у зв`язку із чим виник між ними конфлікт, так як ОСОБА_1 вважав, що ОСОБА_8 викрала його особисті речі, звернувшись з відповідною заявою до поліції.

На думку колегії суддів, вказані обставини не можуть вважатися домашнім насильством економічного характеру у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», як це визначив суд першої інстанції. Також судом не наведено обґрунтування висновку, що такі дії можуть ОСОБА_1 повторюватися.

Не взявши до уваги надані ОСОБА_1 докази, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для встановлення обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 , фактично позбавивши його можливості спілкуватися з дітьми.

Колегія суддів вважає, що заявник не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо неї ОСОБА_1 , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, що є її процесуальним обов`язком у силу статей 12, 81 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, не оцінив надані обома сторонами доказів, неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чаплієвої Кристіни Володимирівни задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 9 серпня 2022 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 червня 2023 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк