Постанова

Іменем України

14 червня 2023 року

м. Київ

справа № 930/375/22

провадження № 61-3699св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - Немирівська окружна прокуратура

в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України

у Вінницькій області на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Сала Т. Б., Ковальчука О. В., Якименко М. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 разом зі своєю родиною з вересня 2008 року проживає в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

28 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу цього житлового будинку.

Цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності згідно з договором міни, посвідченим Немирівською державною нотаріальною конторою 13 квітня 1993 року за реєстраційним номером 847.

Нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався і ніде не реєструвався.

На підтвердження укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 ,

28 серпня 2018 року надав позивачу ключі від будинку, а також власноручно написав розписку про отримання від позивача 600,00 дол. США в рахунок продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою та цього ж дня, 28 серпня 2018 року, сторони склали письмовий договір купівлі-продажу, який у подальшому мали намір нотаріально посвідчити.

Позивач вважав, що став власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , тому за власні кошти здійснював ремонт будинку,

а саме: пофарбував стіни, поклав плитку на підлогу, провів освітлення та опалення, сплачував комунальні послуги, хоча розумів, що необхідно належним чином оформити правовідносини - купівлю-продаж нерухомості.

Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо нотаріального посвідчення зазначеного письмового договору, але ОСОБА_2 позивачу відмовляв, посилаючись на незадовільний стан здоров`я, небажання відлучатися із дому, зайнятість на роботі.

Вказані обставини порушують права позивача, у зв`язку з чим він не має можливості здійснити реєстрацію права власності на вказане майно, яке набув на підставі договору купівлі-продажу.

ОСОБА_1 просив визнати договір від 28 серпня 2018 року, укладений між ним і ОСОБА_2 , купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 виконаним (укладеним) та дійсним; визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня

2022 року позовні вимоги задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу від 28 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 виконаним (укладеним) та дійсним.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок

з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 .

Рішення суду мотивоване тим, що скільки сторони уклали між собою договір купівлі-продажу нерухомого майна, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне його виконання, є правові підстави визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнати за позивачем право власності на предмет договору.

Апеляційний перегляд справи

Не погоджуючись з рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року, особа, яка не брала участі у справі, - виконувач обов?язків керівника Немирівської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Державної податкової служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оскаржив його

в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд узаконив перехід до позивача права на нерухоме майно без сплати відповідних обов`язкових платежів до бюджету (податок у розмірі 5 відсотків бази оподаткування; військовий збір

у розмірі 1,5 відсотка доходу; збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 відсотка вартості нерухомого майна), чим заподіяно шкоду інтересам держави, а уповноважені державою на виконання представницьких функцій у спірних правовідносинах органи з моменту винесення оскаржуваного рішення заходів щодо його перегляду

в апеляційному порядку не вживали, що свідчить про неналежне здійснення ними повноважень.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 січня 2023 року клопотання Немирівської окружної прокуратури про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено Немирівській окружній прокуратурі строк на апеляційне оскарження рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від

29 березня 2022 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 січня 2023 року підготовчі дії закінчено. Справу призначено до розгляду.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Немирівської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня

2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на майно закрито.

Ухвала суду мотивована тим, що усправі не встановлено обставин, які свідчили б, що приватно-правовий інструментарій (позов про визнання договору дійсним та, як наслідок, визнання права власності на нерухоме майно) використовується учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню, тобто не для захисту цивільних прав та інтересів, а тому немає підстав стверджувати, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки держави в особі ДПС України, ГУ ДПС у Вінницькій області чи ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

13 березня 2023 року перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2023 року та направити справу для продовження розгляду по суті до Вінницького апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що дії позивача та відповідача спрямовані саме на ухилення від сплати обов?язкових платежів, а не на захист своїх прав та інтересів. Сторони фактично штучно створили спір з метою ухилення від сплати обов?язкових платежів.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 30 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Немирівського районного суду Вінницької області.

01 травня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Фактичні обставини справи

28 серпня 2018 року ОСОБА_2 , діючи добровільно, відповідно до власного вільного волевиявлення, що відповідає його внутрішній волі, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, надав

ОСОБА_1 розписку в тому, що він отримав від нього кошти у розмірі

600,00 дол. США за продаж належного йому на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на

АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий за даним архіву КП «Немирівське БТІ» станом на 01 січня 2013 року, зареєстрований за ОСОБА_2 . Тульчинським БТІ 22 квітня 1993 року в реєстровій книзі № 4 Р № 846 згідно з договором міни, посвідченим Немирівською держнотконторою 13 квітня 1993 року за № 847, що підтверджується копією довідки начальника КП «Немирівське БТІ» від

30 червня 2021 року № 288.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 28 серпня 2018 року

ОСОБА_2 (продавець) передає, а ОСОБА_1 (покупець) приймає

у власність житловий будинок загальною площею 73,6 кв. м, житловою площею 47,5 кв. м, який розташований на АДРЕСА_1 (пункт 1.1 договору).

У пункті 1.4 договору зазначено, що право власності продавця на відчужуваний житловий будинок підтверджується договором міни, що посвідчений Немирівською державною нотаріальною конторою 13 квітня 1993 року.

Продаж нерухомого майна вчинено за погоджену сторонами суму

600,00 дол. США, які продавець отримав від покупця до підписання цього договору (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору право власності на житловий будинок виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору.

Договір підписаний продавцем ОСОБА_2 .

Оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося часткове виконання договору, однак відповідач ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом про визнання укладеним і дійсним договору та визнання за ним права власності на будинок.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 17 ЦПК України).

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі

у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (стаття 18 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦК України).

Результат аналізу частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Тобто у разі якщо апеляційний суд встановить, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2022 року у справі № 454/529/19 (провадження № 61-6650св22) зазначено, що «право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їхні права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі

№ 209/3085/20).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду звертала увагу на те, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин. Стаття 352 ЦПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, у разі використання приватно-правового інструментарію не для захисту цивільних прав та інтересів, а для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна

з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин, судове рішення стосується прав, інтересів та (або) обов`язків відповідного державного органу, покликаного захищати інтереси держави у відповідних відносинах (див. постанову Верховного Суду

у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня

2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року у справі

№ 412/1277/2012 (провадження № 61-3704св19) зроблено висновок, що

«у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі

і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 142/119/20 (провадження № 61-9790св21) вказано, що «проявом розумності є те, що законодавець не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Очевидно, що для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються із оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору. Позов про визнання договору дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України є способом захисту цивільних прав та інтересів учасників приватних відносин. Нотаріальне посвідчення договору не вимагається в силу прямої вказівки

в частині другій статті 220 ЦК України. Законодавець не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються із оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору. Цивільний суд за позовом про визнання договору дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України вирішує цивільний спір, а не визначає, розмір та порядок сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів».

Апеляційний суд встановив, що у справі відсутні обставини, які свідчили б, що приватно-правовий інструментарій (позов про визнання договору дійсним) використовується учасниками цивільного обороту всупереч його призначенню, тобто не для захисту цивільних прав та інтересів.

Апеляційний суд врахував, що закон не пов`язує можливість визнання дійсним договору із залученням податкового чи іншого органу, який контролює сплату фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Для контролю сплати фізичною особою податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язуються з оскарженням в апеляційному порядку та скасуванням судового рішення про визнання дійсним договору.

Встановивши, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2022 року не вирішувалось питання про права та обов`язки держави в особі Головного управління Державної податкової служби

у Вінницькій області, Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про закриття апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновком суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд

з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено

з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого

2023 року - без змін, оскільки підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених

у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій областізалишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов