Провадження №2/592/77/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., представника позивача Сумської міської ради Титаренко В.В., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Буняка Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Сумської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів внаслідок користування земельною ділянкою комунальної власності без укладення договору оренди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що відповідач є власником 83/100 частки нежитлового приміщення цеху під літерою «Ш», загальною площею 4343,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору пожертви від 29.06.2015 р., державна реєстрація права власності за відповідачем здійснена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.06.2015 р., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1. Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору пожертви від 29.06.2015 р. укладеного між ТОВ «Інфініто» та відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав у власність вказане нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці площею 1,2704 га., кадастровий номер № :02:003:0021 та площею 0,5484 га. кадастровий номер № :02:003:0401 належній Сумській міській раді. У п. 1.3 договору пожертви від 29.06.2015 р. вказано, що відповідачу ОСОБА_1 відомо, що вищевказані земельні ділянки на яких розташоване вказане нерухоме майно, що є предметом цього договору, належать Сумській міській раді та передані в оренду ТОВ «Інженерно-технічний центр «Оріон-Д» строком до 26.12.2016 та 29.02.2017 р. Рішенням Сумської міської ради від 14.06.2017 р. № 2181-МР «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ТОВ «Інженерно-технічний центр «Оріон-Д» погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ТОВ «Інженерно-технічний центр «Оріон-Д» за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,5484 га., кадастровий номер № :02:003:0401 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10485138 від 08.10.2013 р.), на дві земельні ділянки площею 0,2145 га. та 0,3339 га. У зв`язку з поділом земельну ділянку площею 0,2145 га. за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано у Державному земельному кадастрі 05.07.2017 р., присвоєно кадастровий номер № :02:003:0496. Земельну ділянку площею 0,3339 га. за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано у Державному земельному кадастрі 05.07.2017 р., присвоєно кадастровий номер № :02:003:0495. Після поділу земельної ділянки кадастровий номер № :02:003:0401 належне відповідачу ОСОБА_1 нерухоме майно розташоване на земельних ділянках: площею 1,2704 га. кадастровий номер № :02:003:0021 та площею 0,2145 га. кадастровий номер № :02:003:0496, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради надсилав на адресу відповідача лист від 26.01.2021 р. № 06.01-16/245 про усунення порушень земельного законодавства шляхом укладення договору оренди на дві земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2145 га. кадастровий номер № :02:003:0496 та площею 1,2704 га. кадастровий номер № :02:003:0021, для чого необхідно звернутись до управління «ЦНАП у м. Суми» з відповідною заявою. Крім того, Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради надсилав на адресу відповідача лист від 03.08.2021 № 06.01-16/2430 про визначення розміру недоотриманого Сумською міською радою доходу за використання земельних ділянок комунальної власності без укладення договору оренди за період з 01.12.2018 р. до 01.08.2021 р. Відповідач отримав вказані листи, однак залишив їх без уваги. Просить суд: стягнути з відповідача на його користь безпідставно збережені кошти у сумі 82097 грн. 29 коп. за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,2145 га. кадастровий номер № :02:003:0496 за адресою: АДРЕСА_1 , без оформлення договору оренди за період з 01.12.2018 р. до 01.08.2021 р.; стягнути з відповідача на його користь безпідставно збережені кошти у розмірі 547196 грн. 43 коп. за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 1,2704 га., кадастровий номер № :02:003:0021 за адресою: АДРЕСА_1 , без оформлення договору оренди за період з 01.12.2018 р. до 01.08.2021 р.; стягнути з відповідача на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради судовий збір у сумі 9439 грн. 41 коп.

У судовому засіданні представник позивача Сумської міської ради адвокат Титаренко В.В. позов підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Буняк Ю.І. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав, просив відмовити у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися.

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником 83/100 частки нежитлового приміщення цеху під літерою «Ш», загальною площею 4343,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору пожертви від 29.06.2015 р., державна реєстрація права власності за відповідачем здійснена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.06.2015 р., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору пожертви від 29.06.2015 р. укладеного між ТОВ «Інфініто» та відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав у власність вказане нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці площею 1,2704 га., кадастровий номер № :02:003:0021 та площею 0,5484 га. кадастровий номер № :02:003:0401 належній Сумській міській раді.

У п. 1.3 договору пожертви від 29.06.2015 р. вказано, що відповідачу ОСОБА_1 відомо, що вищевказані земельні ділянки на яких розташоване вказане нерухоме майно, що є предметом цього договору, належать Сумській міській раді та передані в оренду ТОВ «Інженерно-технічний центр «Оріон-Д» строком до 26.12.2016 та 29.02.2017 р.

Рішенням Сумської міської ради від 14.06.2017 р. № 2181-МР «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ТОВ «Інженерно-технічний центр «Оріон-Д» погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ТОВ «Інженерно-технічний центр «Оріон-Д» за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,5484 га., кадастровий номер № :02:003:0401 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10485138 від 08.10.2013 р.), на дві земельні ділянки площею 0,2145 га. та 0,3339 га.

У зв`язку з поділом земельну ділянку площею 0,2145 га. за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано у Державному земельному кадастрі 05.07.2017 р., присвоєно кадастровий номер № :02:003:0496. Земельну ділянку площею 0,3339 га. за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано у Державному земельному кадастрі 05.07.2017 р., присвоєно кадастровий номер № :02:003:0495.

Після поділу земельної ділянки кадастровий номер № :02:003:0401 належне відповідачу ОСОБА_1 нерухоме майно розташоване на земельних ділянках: площею 1,2704 га. кадастровий номер № :02:003:0021 та площею 0,2145 га. кадастровий номер № :02:003:0496, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтвердились у судовому засіданні та не заперечувалися сторонами по справі.

Судом встановлено, що право комунальної власності підтверджено розташуванням спірних земельних ділянок у межах м. Суми чого не заперечували та не спростовували сторони справи.

При цьому, доказами того, що спірна земельна ділянка перебуває саме у комунальній власності є витяг із Державного земельного кадастру від 02.02.2021 р. за змістом якого земельні ділянки, площею 0,2145 га. кадастровий номер № :02:003:0496 та площею 1,2704 га. кадастровий номер № :02:003:0021, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності Сумської міської ради.

Протилежного відповідач ОСОБА_1 не довів.

За змістом частини 2 статті 60 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (у редакції, чинній на 21.05.1997) підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

У пункті 10 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу. За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад.

Із уведенням у дію 01.01.2002 нового ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності, про що зазначено у частині 2 статті 83 ЗК України.

Отже, принцип розмежування земель державної і комунальної власності відображено у положеннях ЗК України, який, зокрема, полягає у визнанні пріоритету належності земель у межах населеного пункту відповідній територіальній громаді. Тобто всі землі у межах населеного пункту вважаються такими, що із 01.01.2002 перебувають у комунальній власності, крім земель, належність яких державі або приватним власникам зафіксована у ЗК України.

Законом України від 05.02.2004 № 1457-IV "Про розмежування земель державної та комунальної власності" (втратив чинність 01.01.2013, підстава - Закон № 5245-VI) було визначено правові засади розмежування земель державної та комунальної власності і повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо регулювання земельних відносин з метою створення умов для реалізації ними конституційних прав власності на землю, забезпечення національного суверенітету, розвитку матеріально-фінансової бази місцевого самоврядування.

У статті 5 цього Закону було наголошено, що суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Водночас при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об`єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави (стаття 7 Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності").

Із 01.01.2013 р. набув чинності Закон № 5245-VI, за змістом пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" якого з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Враховуючи те, що у спірних правовідносинах Сумська міська рада безспірно є власником спірних земельних ділянок площею 0,2145 га. кадастровий номер № :02:003:0496 та площею 1,2704 га. кадастровий номер № :02:003:0021, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , тому як власник цих земельних ділянок, позивач має повноваження на захист свого права на землю (спірні земельні ділянки), тобто цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

При цьому за умовами частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, відшкодування завданих збитків.

Верховний Суд, розглядаючи спори у подібних правовідносинах, у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Правові підстав користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною 1 статті 93 і статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

Принцип платного використання землі також передбачено статтею 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України (далі - ПК України), тут і далі - у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Водночас згідно зі статтями 122- 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Водночас ЗК України регламентує перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Відповідно до частин 1, 2 статті 120 цього Кодексу (у редакції, чинній на час набуття відповідачем права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Суд звертає увагу на те, що виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів ОСОБА_4 (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20.

Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі № 902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18, від 21.05.2019 у справі № 924/552/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 22/207/15 і № 922/5468/14 та у постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 922/2413/19.

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.

Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 у справі № 925/230/17.

Тобто, із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Встановлені у ході судового розгляду обставини свідчать, що відповідач ОСОБА_1 , як власник об`єкта нерухомого майна у спірний період із 01.12.2018 р. по 01.08.2021 р., користувався земельними ділянками на яких цей об`єкт розташований за відсутності оформленого згідно з вимогами чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи коштів за користування нею, тому на думку суду відповідач ОСОБА_1 є фактичним користувачем спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тому зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини 1 статті 1212 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Сумської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів внаслідок користування земельною ділянкою комунальної власності без укладення договору оренди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Сумської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі 82097 грн. 29 коп. за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 0,2145 га., кадастровий номер № :02:003:0496, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без оформлення договору оренди за період з 01.12.2018 р. по 01.08.2021 р.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Сумської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі 547196 грн. 43 коп. за користування земельною ділянкою комунальної власності площею 1,2704 га., кадастровий номер № :02:003:0021 за адресою: АДРЕСА_1 , без оформлення договору оренди за період 01.12.2018 р. по 01.08.2021 р.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради судовий збір у розмірі 9439 грн. 41 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров