РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1592/23

Провадження № 2/293/478/2023

11 грудня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участю секретаря судового засідання Тишкевич К.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

02.10.2023 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк" (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23.11.2021 у розмірі 30901,35 грн., яка виникла станом на 14.09.2023 та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 24 831,75 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом 6069,60 грн. Позивач також просить стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Зазначає, що 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування банку з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» Приватбанк» ПАТ КБ «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк»).

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору про надання банківських послух № б/н від 23.11.2021.

Позов обґрунтований тим, що відповідач на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.11.2021 отримав кредит у Банку позивача у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 35 000 грн. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті www.privatbank, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, та дає згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Позивач також доводить, що відповідач ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, яка містить інформацію про те, що відповідач ознайомлений та отримав документи у письмовому виді, а також відповідач був ознайомлений з наказом Банка про затвердження Умов та Правил надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви.

Укладений між сторонами договір про надання банківських послуг № б/н від 23.11.2021, який є змішаним договором і містить у собі умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України).

Дію укладеного між сторонами договору позивач підтверджує фактом користування відповідачем картковими рахунками та відповідно використанням кредитних коштів, що узгоджується ч.2 ст. 642 ЦК України.

Зазначає, що відповідач в порушення узятих на себе зобов`язань станом на 14.09.2023 допустив прострочення виконання зобов`язань за договором, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 24 831,75 грн та 6069,60 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою суду від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 09 год. 30 хв. 09.11.2023 (а.с.56-57).

09.11.2023 сторони в судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач повноважного представника у судове засідання не направив, при звернені до суду у прохальній частині позовної заяви вказав, що не заперечує проти розгляду справи без участі представника банку та не заперечує щодо винесення заочного рішення у разі неявки у судове засідання відповідача (а.с.3). Аналогічне клопотання представника позивача міститься в матеріалах справи (а.с.47).

Відповідач про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Конверт направлений на адресу місця реєстрації відповідача повернувся до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою, яка у порядку ч.5 ст.259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи по суті на 10 год. 30 хв. 11.12.2023 (а.с.61).

У судове засідання, призначене на 11.12.2023, відповідач повторно не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, письмового відзиву на позовну заяву у порядку визначеному ст.178 ЦПК України не подав. Про день та час розгляду справи в суді повідомлений судовою повісткою за допомогою SMS повідомлення (а.с.62).

За приписами ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

11.12.2023 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка занесена до протоколу судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом установлено, що 23.11.2021 ОСОБА_1 підписав 23.11.2021 анкету-опитувальник клієнта - фізичної особи для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів АТ КБ «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua (а.с.10).

Підписавши дану анкету ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору викладені у Умовах та Правилах надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.9.1. Договір починає діяти з дати встановлення кредитного ліміту на картці та діє до повного погашення сторонами своїх зобов`язань.

Згідно довідок АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що кредитний ліміт та картковий рахунок встановлено 23.11.2021 в сумі 35 000 грн та надано кредитну картку «Універсальна» (а.с.8,9).

Згідно паспорту споживчого кредиту строк дії договору визначено на 12 місяців з пролонгацією; пільговий період 55 днів (за умови погашення до 25-го числа місяця наступного за датою виникнення заборгованості); процентна ставка у пільговий період 0,00001% річних; процентна ставка поза межами пільгового періоду 42% річних (а.с.12-16).

Згідно виписки за договором б/н за період з 23.11.2021 по 19.09.2023 суд встановив, що відповідач користувався наданими позивачем кредитними коштами (а.с.44).

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором №б/н від 23.11.2021, з якого вбачається, заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 24 831,75 грн та заборгованість за простроченими відсотками 6069,60 грн, що разом становить загальну заборгованість за наданим кредитом в розмірі 30 901,35 грн (а.с.6-7).

Отже, у порушення вимог ч.1ст.612, ч.1 ст. 625ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання в частині виплати тіла кредиту за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору.

Разом з тим, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а ч.6 цієї ж статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» передбачає різні умови для кожного виду кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold». При цьому суд звертає увагу, що Витяг відповідачем не підписаний (а.с.17). Матеріали справи не містять відомостей про те, який саме вид тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» обрано відповідачем та погоджено сторонами тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Матеріали справи також не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, зміну процентної ставки, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяги з Тарифів та Умов у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення його позову.

Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи і Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентної ставки за користування кредитом витяги з Тарифів і Умов та правил не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. Отже, недодержання письмової форми кредитного договору щодо процентної ставки не дає підстав розцінювати умови, прописані у витягах з Тарифів та Умов і правил, як невід`ємну складову частину змісту договору.

Разом з тим, наявність у матеріалах справи довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , видачу кредитної картки, а також виписки про рух коштів за карткою доводить ті обставини, що відповідачу дійсно були надані банком кредитні кошти та він ними користується, але дані обставини автоматично не підтверджують правомірності застосування банком до спірних кредитних правовідносин базових ставок за користування кредитом, які визначені у Тарифах обслуговування кредитних карт «Універсальна», які відповідачем не підписані, а тому, на думку суду, стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 6069,60 грн. є безпідставним.

При цьому, надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання другої сторони до запропонованого договору.

Варто також відмітити, що у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, відповідно до частини першої статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на момент укладання договору, далі - Закон №1023-XII).

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом у даному випадку при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Виходячи з зазначеного вище, беручи до уваги матеріали даної справи, які вказують на підписання відповідачем лише анкети-опитувальника та відсутність його підпису в Умов та Правилах надання банком послуг, відсутність у анкеті-заяви посилання на конкретний наказ, яким були затвердженні надані до матеріалів справи копії Умов та Правил надання банком послуг, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено того факту, що відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами. Факт користування відповідачем кредитним картковим рахунком також не свідчить про виконання банком статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» та не доводить, що відбулося свідоме прийняття відповідачем тих умов, на які вказує позивач.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 6069,60 грн відсутні, тому суд відмовляє у задоволені позову у цій частині.

Водночас, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 24 831,75 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач вимоги в цій частині не оспорив та доказів погашення заборгованості у заявленій сумі до суду не подав. Своїм процесуальним правом на подачу відзиву та участь у судовому засіданні не скористався.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина перша статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За вказаних фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 24 831,75 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту та відмову в задоволені позову в частині стягнення 6069,60 грн заборгованості за простроченими відсотками.

V. Розподіл судових витрат

Згідно з ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на суму 2156 гривень 87 копійок (2684,00 грн. (сплачений судовий збір) х 80,36 % (розмір задоволених вимог 24 831,75х100:30901,35):100).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,11,12, 13,79,81,91,141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по простроченому тілу кредиту в розмірі 24831 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять одна) гривня 75 копійок за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 23.11.2021, яка виникла станом на 14.09.2023, та судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2156 (дві тисячі сто п`ятдесят шість) гривень 87 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" місцезнаходження за адресою:01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місяця реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 18.12.2023.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО