Справа № 308/1148/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участі секретаря судового засідання Білак І.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 12.06.2023 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 16.06.2023 року.

Позивач, Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», в особі представника, який діє на підставі довіреності - Гаврилюк С.В., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 14.06.2019 ОСОБА_1 (далі - Відповідач, Клієнт) звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав(-ла) Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 14.06.2019 року

Позивач вказує на те, що п. 2 Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - Договір), укладання якого позичальник підтверджує.

Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Окрім того, в Анкеті Позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього Договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору (п.11).

У позовній заяві вказано на те, що 14.06.2019 року між AT «Універсал Банк» (надалі - Позивач) та Відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого Відповідачу надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 100 000,00 грн., з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, передбаченому Умовами.

Позивач зазначає, що AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, як вказано у позовній заяві, Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором (додається до позову). Таким чином, в порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому позивач зазначає, що у Відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.4.16 п.4 Розділу II Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 11.11.2022 року направив Відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Як вказує позивач, Відповідач на контакт не виходив, суму заборгованості не погасив, в зв`язку з чим та відповідно до п.4.18, 4.19 кредит став у формі «на вимогу».

У позові вказано на те, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором станом на 12.10.2022 року становить 38 058,52 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом - 38 058,52 грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за пенею - 0,00 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн.

Позивач зазначає, що на даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів AT "УНІВЕРСАЛ БАНК". Сума позовних вимог Банку підтверджується наданим розрахунком заборгованості.

Позивач просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14.06.2019 року у розмірі 38 058,52 (тридцять вісім тисяч п`ятдесят вісім) гривень, 52 копійки станом на 12.10.2022 р.; Покласти на Відповідача понесені судові витрати.

24.03.2023 від представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Ракущинець А.А., надійшов відзив на позовну заяву. Так, адвокат вказує на те, що відсутні первинні документи видачі кредиту - розрахунок заборгованості таким не є; заява анкета не є належним доказом, оскільки не є читабельною суть і зміст даного документу є незрозумілим; взагалі виникнення договірних правовідносин позивач ніяким документом не мотивує: копія паспорту споживчого кредиту та розрахунок боргу такими документами не є; в заяві анкеті не зазначені ні сума видачі кредиту, ні строк видачі кредиту, ні відсоткова ставка, ні штрафні санкції (підвищена відсоткова ставка, штраф), який стягувався з клієнта згідно розрахунку; відповідно до розрахунку, збільшення суми кредиту (в тому числі і по тілу), здійснювалось за рахунок нарахування платежів, підставність яких не визначена наданими для суду документами; суму заборгованості позивач збільшував саме за рахунок нарахування відсотків, які в даному випадку незаконні; за наданими банком документами, він не має право на отримання відсотків.

Адвокат зазначає,що оскільки відповідно до наданого банком розрахунку банк видав 38058,52 грн., а отримав від відповідача (колонка № 10 розрахунку банку) 39975,90 грн., заборгованість перед банком відсутня. Наводить розрахунок сплачених сум.

У відзиві вказано на те, що на вказані правовідносини не поширюються положення ст. 634 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача зазначає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, визначальним для укладення договору приєднання є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна 6 буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору та стверджувати про узгодженість дій та волевиявлення учасників цивільних правовідносин й відповідність певним стандартам поведінки.

З урахуванням вище викладеного відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача виконання зобов`язань за договором.

Адвокат вказує на те, що відповідно до матеріалів, що додавались позивачем до позовної заяви, ці матеріали роздруковані із комп`ютера, тобто не були створені безпосередньо під час здійснення господарської операції. Відтак, долучені матеріали не є первинними бухгалтерськими документами в силу відсутності усіх обов`язкових реквізитів, а також в силу невідповідності часу їх створення часу здійснення господарської операції.

Відповідно до ЦПК України додані роздруківки не є засобами доказування факту заборгованості по кредиту, відсотках, пені. Позивачем не надано жодного документу, який би свідчив про факт видачі кредиту та факт отримання кредитних документів.

Щодо збільшення розміру заборгованості по «тілу» кредиту, то у відзиві вказано на те, що кредитний ліміт відповідно до заяви - складає 0,00 грн. відсутні жодні докази, які б доводили зворотнє. Банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Адвокат вважає, що докази надання кредиту відсутні і ці додавання в розрахунках є способом маніпулювання цифрами. У той же час, позичальник кредитні кошти від банку додатково не отримував.

На вказані правовідносини не поширюються положення ст. 207 Цивільного кодексу України.

Адвокат зазначає, що відсутність заяви про застосування електронного підпису, відсутність доказів, що саме відповідач здійснив будь-які маніпулювання планшетом, а не працівник банку або інша особа, а саме головне відсутність доказів вручення договору про споживчий кредит позичальнику (а обов`язок доведення цього згідно Закону покладений на позивача), виключає встановлення факту укладення договору в електронній формі. При цьому банк стверджує, що у них відсутні відділення і працівники для здійсненні відповідних операцій. Таким чином, відсутність власноручного підпису позичальника виключає застосування електронного підпису.

У відзиві вказано на те, що банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Банку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті банку як невід`ємні частини спірного договору.

Як вказано у відзиві, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Адвокат зазначає,що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Представник відповідача зазначає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банк в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

На переконання адвоката, за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на положення ч.1 ст. 81 ЦПК України, 207,ч.ч. 1,2 ст. 207, ст.ст. 551, 549, 526,626,628, ч.1 ст. 633, ч.1 ст. 638, ст. 634, ч.1 ст. 1048, ст. 1049,ч.1 ст. 1050,1056-1,ч.1 ст. 1054,ч.2 ст. 1054 ЦК України, постанови ;308/1872/22 від 12.12.2022 Закарпатського апеляційного суду, від 03.07.2019 ;342/180/17 Великої Палати Верховного Суду, від 17.07.2020 №910/8189/19 Верховного Суду.

Представник відповідача просить у задоволенні позову про стягнення заборгованості в повному обсязі.

10.04.2023 від позивача по справі надійшла відповідь на відзив. Щодо умов та правил представник банку зазначає, що згідно п. З Анкети-заяви, Відповідач власним підписом підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, з Тарифами, Таблицею обчислення споживчого кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства).

При цьому, AT «Універсал Банк» звертає увагу суду, що згідно з виписки по особовому рахунку (надає до матеріалів справи) починаючи з 04.07.2019 р. Відповідач активно користувався послугами monobank.

Представник банку вказує на те, що Картка monobank є платіжною карткою/електронним платіжним засобом, яка дозволяє здійснювати грошові перекази, платежі, безготівкові операції в торговельно- сервісній мережі та мережі Інтернет, отримувати готівкові кошти, використовувати поточний рахунок, в тому числі, а не виключно з можливістю встановлення кредитної лінії з кредитним лімітом. Активується картка за допомогою мобільного додатку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон дистанційно.

Клієнтові генерується ключова пара з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій .

Представник позивача вказує на те, що згідно анкети-заяви, п. 6 для Відповідача згенерована ключова пара з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку ( електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту ), з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг.

Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Подальша активація картки здійснюється через мобільний додаток встановлений попередньо на смартфоні клієнта шляхом її сканування з авторизацією за номером телефону.

У відповіді на відзив вказано на те, що п. 4.1.3 Розділу І Умов передбачено, що для здійснення операцій за Платіжною карткою Банк резервує поточний рахунок, номер якого розміщено в Анкеті-заяві. Відкриття рахунку (переведення зі стану "Зарезервований" у стан "Відкритий"), який розміщено у Анкеті-заяві, здійснюється після: підписання Клієнтом Анкети-заяви; активації Платіжної картки шляхом її сканування через мобільний додаток Monobank.

Умови, опубліковані на офіційному сайті Банку, постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms, що включають тарифи, паспорт споживчого кредиту картки monobank.

Згідно сайту https://www.monobank.ua/terms вбачається, що правила в редакції 12.06.2019 р., (як і будь-які інші Правила) обмежені часовим діапазоном, в даному випадку в період з 12.06.2019р. по 03.07.2019р.

Представник банку зазначає, що Анкету-заяву клієнтом було підписано 14.06.2019 р., відповідно саме в цей період були дійсні правила в редакції 12.06.2019 р. А отже. Відповідач на час підписання анкети- заяви не міг бути ознайомлений з будь-якими іншими правилами.

Оскільки, керуючись положеннями частини 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця.

Так, представник банку вказує на те, що споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення, посиланням на ч.1 ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування».

При цьому у відповіді на відзив вказано і на те, що усі правила за всі періоди розміщені на сайті https://www.monobank.ua/terms є публічно та легко доступними 24 години на добу, викладеними в форматі pdf, з зазначенням рішень на підставі яких були прийняті та часом набуття їх чинності. Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи. Таким чином, з використання власного пін-коду Відповідач по справі має цілодобовий доступ до тарифів.

Так представник банку вказує на те, що відповідач по справі, мав та має реальну можливість з ними ознайомлюватись.

За твердженням представника банку, згідно п. 7.1. Розділу І Умов Сторони погодили наступний порядок внесення змін до Договору: В частині розділів (положень) Умов і Правил обслуговування фізичних осіб в AT "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які містять елементи договору про споживче кредитування та/або договору банківського вкладу (депозиту), зміни вносяться за згодою Сторін. При цьому під згодою Сторін у даному пункті розуміється направлення Банком Клієнту за допомогою Мобільного додатку повідомлення (пропозиції) про зміни розділів (положень) Договору, які містять елементи договору про споживче кредитування, та акцепту Клієнтом зазначених змін. Акцепт змін Клієнтом може бути здійснено в один з таких способів: підписання відповідного документа (заяви/згоди) в Мобільному додатку; направлення текстового та /або голосового повідомлення за допомогою каналів зв`язку (месенджерів). продовження користування послугами Банку (в тому числі використання Кредитного ліміту). У разі якщо Клієнт не погоджується із запропонованими змінами він має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку, попередньо погасивши усю Заборгованість за Договором, без сплати додаткової комісійної винагороди за його розірвання. Зміни до Договору та/або Тарифів Банку будуть застосовуватися та є погодженими (акцептованими) Клієнтом, якщо протягом 2 календарних днів з моменту їх опублікування на сайті Банку. Клієнт не повідомить Банк про розірвання Договору. Надання послуг і умови взаємодії між Банком та Клієнтом, які діяли до дати акцепту Клієнтом зміненого Договору та/або Тарифів, вважаються зміненими і продовжують діяти в частині, що не суперечить змісту зміненого Договору та/або Тарифів.

Представник банку зазначає, що згідно п. 3 Анкети-заяви Відповідач вказав, що «підписанням цього договору підтверджую, що я ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Окрім того, у відповіді на відзив зазначено, що враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані Відповідачу саме через мобільний додаток, та такі правила є загальнодоступними на сайті банку, то Відповідач при підписанні Анкети-Заяви був ознайомлений саме з правилами, які діяли на дату підписання.

За твердженням представника позивача, без ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що складають договір про надання банківських послуг, подальше укладення електронного договору кредиту є неможливим.

Представник банку зазначає, що крім того, слід врахувати саму специфіку договору monobank. Він не є договором Приватбанку. Оскільки проект «monobank» не є ідентичним кредитним карткам виданим AT «Приватбанк» (так, в правилах AT «Приватбанк» відсутні дати прийняття правил, дати затвердження правил, що позбавляло суди можливості визначити часовий діапазон дії таких правил чи внесення змін. Такі правила не надавались в мобільному додатку). Тому висновок ВП ВС від 03.07.2019 р. по справі № 342/180/17 не підлягає до застосування щодо правовідносин, котрі виникли між AT «Універсал Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

Згідно п. 2.5 Правил розділу 1 в рамках договору щодо банківського обслуговування надаються наступні види послуг: відкриття та обслуговування рахунку клієнта , випуск Платіжних карток забезпечення здійснення клієнтом готівкових операцій в мережі банкоматів. касах банку та пунктів видачі готівки; забезпечення здійснення клієнтом безготівкових операцій в торговельно-сервісній мережі та мережі Інтернет; забезпечення здійснення клієнтом операцій з виконання клієнтом своїх зобов`язань перед Банком за Договором; відкриття клієнту на рахунку Кредитної лінії; надання послуг клієнту з дистанційного банківського обслуговування рахунків в тому числі за допомогою мобільного додатку; надання можливості здійснення клієнтом інших операцій за рахунком, які не заборонені діючим законодавством України.

Згідно із п.п. 2.2. п.2 Розділу І Умов, відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит (пункт 4 "Надання на обслуговування кредиту" розділу II "Умови випуску та користування Платіжними картками, розділ IV "Кредити", Паспорт споживчого ' кредиту "Картка monobank", Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача за карткою "Monobank", Тарифи за користування кредитним лімітом за карткою "Monobank", Паспорт споживчого кредиту Сервісу "Розстрочка", Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит за Сервісом "Розстрочка", Тарифи Сервісу "Розстрочка"); договору банківського вкладу (депозиту) (Розділ V "Загальні умови Депозиту "Monobank"). До відносин між Сторонами (в тому числі з питань внесення змін до Договору) застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у Договорі..

П. 5.9.1 розділу 1 Правил передбачено, що ідентифікація клієнта для доступу до мобільного додатку здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, які передбачені між банком і клієнтом (номер телефону клієнту, пін-код, сукупність цифрових та літерних компонентів тощо).

П. 6.1 Розділу І Правил передбачено, що Банк та клієнт погодили, що всі правочини ( в тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися сторонами або кожною стороною з використання ЕП у мобільному додатку.

П. 6.3, 6.5, 6.6 Розділу І Правил передбачено, Підписані Клієнтом та /або Банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються Банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку Клієнта, а також їх копії можуть бути надані Банком на паперовому носії на запит Клієнта. Генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону Клієнта, на якому встановлений Мобільний додаток лише після Ідентифікації Клієнта з використанням смартфону Клієнта. Згенерований особистий ключ Клієнта захищається паролем та може бути розміщений у хмарному сховищі. Відкритий ключ розміщується в Анкеті-Заяві, яка підписується Клієнтом.

Так, представник банку зазначає, що отже, платежі щодо користування коштами та користування рахунком здійснювалось дистанційно за допомогою мобільного додатку з використанням фінансового номеру телефону (номер зазначений в анкеті-заяві), ОТП-пароля надісланого на цей номер, паролем до мобільного додатку та з використанням електронного цифрового підпису.

При цьому щодо укладення договору представник банку посилається на положення ст.ст.204,ч.1 207,ст. 628, ст. 639 ЦК України, ст. 3, ч.ч. 7,12 ст. 11,ст. 12 Закон України «Про електронну комерцію».

Представник банку зазначає, що умови і правила обслуговування фізичних осіб в AT «Універсал Банк» крім того, що надавались та були отримані користувачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Окрім того, у відповіді на відзив вказано те, що AT «Універсал Банк» надано до позовної заяви розрахунок заборгованості. Також, надано виписку по особовому рахунку Позичальника, довідку про наявність рахунку та довідку про розмір встановленого кредитного ліміту.

При цьому із посиланням на постанову КЦС ВС від 25.05.2022 р. по справі № 554/4300/16-ц та постанову ВС від 25.05.2021р. у справі № 554/4300/19-ц , Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі №367/4970/13-ц (провадження №61-19992 св 18), Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц (провадження №61-43538св18), Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі №753/16745/15-ц (провадження №61-40036св18) представник позивача зазначає, що виписка по особовому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача. При цьому, не погоджуючись з розрахунком Позивача, Відповідач не наводить власного розрахунку. Вказує представник позивача що виписка по особовому рахунку, розрахунок заборгованості також є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Боржником, посилаючись на неправильність розрахунку заборгованості здійсненого Банком, взагалі не було надано жодного доказу, зокрема власного контррозрахунку заборгованості та розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором.

Представник банку вказує на те, що, згідно п. 4.9. Розділу II Умов на суму наданого Кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Також процентна ставка за Кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку.

Відповідно п.4.23. п. 4 Розділу II Умов кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

Згідно п. 4.28. Розділу II Умов для своєчасного виконання грошових зобов`язань Клієнта перед Банком за Договором, в тому числі оплати платежів та комісій та/або повернення кредиту та/або сплати процентів та/або будь-яких інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між Сторонами (в т.ч. кредити всіх типів) та/або тарифів та/або додатків до таких договорів, Клієнт уповноважує Банк списувати кошти з будь-яких рахунків Клієнта, в т.ч. використовувати залишки на його рахунках в якості забезпечення виконання зобов`язань Клієнта перед Банком, у випадках настання термінів/строків сплати грошових зобов`язань Клієнта перед Банком у встановленому порядку за Договором.

Також, п. 10 Анкети-Заяви передбачено наступне: «надаю право та доручаю AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» здійснювати договірне списання коштів з усіх моїх рахунків, відкритих у AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» без додаткових моїх розпоряджень, для погашення будь-яких інших моїх грошових зобов`язань перед AT «УНІВЕРСАЛ БАНК», що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між мною та Банком».

У відповіді на відзив вказано на те, що враховуючи, що особа користувалася платіжною карткою, як то знімала готівку через банкомати, переказувала платежі, сплачувала за товари та погодилась з тарифами банку, то відсутні підстави від звільнення обов`язку Відповідача виконати грошові зобов`язання та повернути кредитні кошти.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 179 Цивільного процесуального кодексу України, AT «Універсал Банк», представник позивача постить суд задоволити позовні вимоги AT «Універсал Банк» до ОСОБА_1 в повному обсязі.

01.05.2023, від представника відповідача надійшли заперечення. Представник відповідача зазначає, що саме за позовом УніверсалБанк по система Монобанк була сформована правова позиція Постановою Верховного суду від 18.05.2022р. по справі № 697/302/20 яка була заявлена відповідачем у відзиві на позов в даній справі, зокрема Верховний суд вказав: У справі, що переглядається: в анкеті-заяві від 23 листопада 2017 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а. с. 7); вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями. 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив; оскільки в анкеті-заяві від 23 листопада 2017 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зарахував ці кошти на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту (10961,72 грн.) за рахунок протиправно списаних банком відсотків (у розмірі) з 9776,12 грн. до 1 185,60 грн.

З урахуванням того, що в анкеті-заяві від 23 листопада 2017 року процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то в стягненні процентів за користування кредитом, пені, комісії суд першої інстанції відмовив вірно, але помилився в частині мотивів такої відмови. А тому постанову апеляційного суду в оскарженій частині належить скасувати, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог підлягає зміні в його мотивувальній частині, а в іншій частині залишенню без змін.

Представник відповідача звертає увагу суду а те, що як вбачається з матеріалів судової справи, банк стверджує, що особливістю проекту monobank є здійснення банківського обслуговування дистанційно за допомогою використання клієнтами банку мобільного додатку. Видача картки здійснюється після попередньої ідентифікації клієнта спеціалістами банку, після чого активація картки та її використання здійснюється клієнтом онлайн. Згідно анкети-заяви, усі повідомлення, угоди, листи, підписання договорів здійснюється клієнтом банку онлайн за допомогою електронного цифрового підпису, здійсненого із генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який використовувався для накладення електронного цифрового підпису, який є аналогом електронного цифрового підпису.

Таким чином, банк стверджує, що відповідач, використовуючи додаток, за допомогою використання аналогу власноручного підпису погоджує всі Умови та Правила надання банком послуг, повідомляється про будь-які зміни до умов надання кредиту, тарифів банку тощо.

Отже, УніверсалБанк (МоноБанк) стверджує, що ним генерується електронний цифровий підпис, яким, позичальник, нібито підписує умови та правила банківського обслуговування. І деякі суди приймають це як аргумент, на підставі якого зазначають у своїх рішеннях про нібито погодження між сторонами умов кредитного договору, і на цій підставі задовольняють позовні вимоги банку.

Разом із тим, як вказує представник відповідача, відповідно до ст. 16 Закону України "Про електронні довірчі послуги": Електронні довірчі послуги надаються, як правило, на договірних засадах надавачами електронних довірчих послуг.

До складу електронних довірчих послуг входять: створення, перевірка та підтвердження удосконаленого електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката електронного підпису чи печатки; формування, перевірка та підтвердження чинності сертифіката автентифікації веб-сайту; формування, перевірка та підтвердження електронної позначки часу; реєстрована електронна доставка; зберігання удосконалених електронних підписів, печаток, електронних позначок часу та сертифікатів, пов`язаних з цими послугами.

Згідно із п. 23. ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги": кваліфікований надавач електронних довірчих послуг - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг, діяльність якої відповідає вимогам цього Закону та відомості про яку внесені до Довірчого списку.

Як вбачається із матеріалів судової справи, Банком не надається жодного доказу, що свідчив би про внесення його до Довірчого списку, та можливість AT "УніверсалБанк" генерувати електронний цифровий підпис.

При цьому адвокат вказує і на те, що перейшовши за посиланням https://czo.gov.ua/ca-registry, та ознайомившись із переліком "Кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг" - що AT "УніверсалБанк" відсутній у даному переліку, отже й не має законних підстав для генерації електронного цифрового підпису, а тому твердження Банку, що Банк і Позичальник узгодили істотні умови кредитного договору не відповідає фактичним обставинам справи.

У запереченнях вказано на те, що як слідує з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, AT «Універсал Банк» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника банку надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання не зв`явилися, про дату та час розгляду справ повідомлялися належним чином. Від представника відповідача - адвоката Ракущинець А.А., надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вважає, що відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка вказаних осіб, які при цьому належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи оцінивши в сукупності наявні докази, суд приходить до наступного висновку:

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 14.06.2019 ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 14.06.2019 року.

Підписавши Анкету-заяву Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Окрім того, в Анкеті Позичальник підтверджує, що усе листування щодо цього Договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору (п.11).

У анкеті-заяві п. 2, зазначено, що ОСОБА_1 , згідна з тим, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови.

До матеріалів позовної заяви банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів в редакції від 12.06.2019.

Окрім того до відповіді на відзив позивачем додано довідку про розмір встановленого кредитного ліміту. Зі змісту якої вбачається, що мінімальний кредитний ліміт становив 4000,00 грн. (14.06.2019) а максимальний 40 000,00 грн. (09.01.2020).

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 , користувалася кредитною (платіжною) карткою, а саме: розраховувалася в магазинах, поповнювала картку через термінали, знімала готівку тощо.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 14.06.2019 станом на 12.10.2022 року така становить у розмірі 38 058,52 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором у добровільному порядку погашався наданий кредит (на загальну суму) у розмірі 48934,38 грн. Також згідно вказаного розрахунку ОСОБА_1 , сплачено відсотки на суму 39975,90 грн.

Відповідно до частини 1статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Судом встановлено, що 14.06.2019 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір, за яким позивач надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір був укладений шляхом підписання сторонами Анкети-заяви від 14.06.2019 року.

У анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідна з тим, що дана заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

На виконання цього договору позивач відкрив на ім`я ОСОБА_1 банківський рахунок, тип рахунку - чорна картка.

До позовної заяви банком долучено витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів.

Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 активно користувалася кредитною (платіжною) карткою, загалом за період з 14.06.2019 по 12.10.2022 року.

Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості за договором станом на 12.10.2022 року заборгованість у вигляді загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 38 058,52 грн.

Отже предметом позову у справі, яка розглядається, є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 058,52 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

На застосуванні таких правових позицій наголошується в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до фізичної особи про стягнення заборгованості.

У справі, що розглядається судом, в анкеті-заяві від 14.06.2019 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору, строки здійснення періодичних платежів не встановлені та процентна ставка не визначена.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив.

З огляду на те, що в анкеті-заяві від 14.06.2019 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд визнає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зараховує ці кошти на погашення тіла кредиту.

Доводи представника позивача про те, що до спірних правовідносин не підлягає до застосування висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 є помилковими, оскільки спростовуються висновками того ж Верховного Суду, зокрема, у наведеній постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 за позовом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до фізичної особи про стягнення заборгованості.

Суд не погоджується також з аргументами представника позивача, що розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом з огляду на те, що у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 , від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц , від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.

Твердження представника позивача про те, що картка monobank не є кредитною карткою, а є платіжною карткою/електронним платіжним засобом, яка дозволяє здійснювати грошові перекази, платежі, безготівкові операції в торгівельно-сервісній мережі та мережі Інтернет, отримувати готівкові кошти, використовувати поточний рахунок, в тому числі, але не виключно, з можливістю встановлення кредитної лінії з кредитним лімітом до 100 000 грн не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у даному випадку розглядається правова природа договору, укладеного між сторонами та його умови, а банківська картка є платіжним інструментом до такого договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Матеріалами справи підтверджується, що 14.06.2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої банк відкрив їй поточний рахунок та встановив на нього кредитний ліміт.

Згідно із розрахунку заборгованості за договором станом на 12.10.2022 року у відповідачки виникла заборгованість у розмірі 38058,52 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту).

Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, АТ «Універсал Банк» посилався на те, що згідно п. 4.23 розділу ІІ Умов та правил, кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому, банк надає кредит згідно з договором у розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору.

Отже, фактично розмір заборгованості за тілом кредиту включає в себе нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, розмір яких, порядок і строки їх нарахувань не передбачені анкетою-заявою.

Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які містять паспорт споживчого кредиту «картка monobank» та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів ОСОБА_1 як особистого так і електронного цифрового не містять.

Саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідачки із вказаними банківськими документами та погодження із ними шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги судом, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами банку, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості.

А тому доводи представника позивача про те, що сторонами було погоджено усі істотні умови договору не заслуговують на увагу.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг monobank вбачається, що станом на 12.10.2022 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 38058,52 грн., як сума загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). При цьому, було застосовано процентну ставку 38,4% ( поточна), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних) та з 01.09.2020 змінено відсоткову ставку на 37,2 %; з 01.11.2021- нараховано 37,3 % за порушення грошового зобов`язання (накопичувальним підсумком).

Згідно з випискою про рух коштів по картці, сума витрат за період з 14.06.2019 по 12.10.2022 вказана 166132,90 грн., та сума зарахувань за цей період 166132,90 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку вбачається, що за рахунок тіла кредиту з вересня 2019 року стягувалися відсотки за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту.

Тобто розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості.

Крім того, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тіло кредиту) становить 38058,52 грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом.

Відповідач неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялись банком на погашення процентів, які передбачені умовами обслуговування рахунків фізичної особи, що відповідачем не підписані, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

При цьому, як слідує з виписки щодо руху коштів по картці ОСОБА_1 , банком також здійснювалось автоматичне списання відсотків, щомісячних платежів, списання розстрочки та за прострочення за кредитом, що теж враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є.

З наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що за рахунок тіла кредиту з вересня 2019 року стягувалися: відсотки за користування кредитом та штрафи за порушення зобов`язань, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За даними розрахунку та виписки по рахунку за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки на суму 39975,90 грн. Окремо, сума погашення відповідачкою за наданим кредитом за даними розрахунку становить 48 937,38 грн.

Окрім того, позивачем до відповіді на відзив додано також довідку про наявність рахунку від 27.03.2023 року, згідно якої клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має відкритий рахунок: НОМЕР_1 тип рахунку «Чорна карта», валюта UAH , статус картки; активна до 06/24.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що в додатку до позовної заяви додано паспорт кредиту «Чорна картка monobank» від 12.08.2020, в якій вказано умови кредитування. Суд констатує, що Анкету-заяву приєднання відповідачем було підписано саме 14.06.2019 року.

Крім того, долучений до позову паспорту споживчого кредиту не містить будь-якого підпису відповідачки.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для нарахування відповідачці процентів за користування коштами та віднесення їх до тіла кредиту, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами та паспортом кредиту.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

АТ «Універсал Банк» просило розглянути справу у його відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляло.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження №61-17205ск19.

На підставі наведеного, позивачем не надано належних доказів на обґрунтування заявлених вимог, таким чином позов не підлягає до задоволення.

Встановивши, що банком за рахунок тіла кредиту стягувалися відсотки за користування кредитом, розмір яких сторонами не узгоджувався, і тим самим збільшувалося тіло кредиту, враховуючи фактичну суму витрат та суми коштів що була внесена відповідачкою, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як у задоволенні позові відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 128, 141, 263, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК», 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19; Оф. електронна адреса: .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош