КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7228/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Пановій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Остапчук Т.В.,-

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № SAMDN038 від 30 квітня 2013 року у розмірі 761 992 грн 54 коп., а саме: 371 706 грн 16 коп. - сума вкладу; 388 805 грн 66 коп. - 16% річних; 1 480 грн 72 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір.

В жовтні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих на неї відсотків у зв`язку із закінченням строку дії договору. Утім вимоги заяви не виконані банком.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У письмових поясненнях представник АТ КБ «ПриватБанк» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження відмови АТ КБ «ПриватБанк» у виплаті суми вкладу та відсотків ОСОБА_1 .

Встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір № SAMDN038 від 30 квітня 2013 року. Сума вкладу 200 000 грн 00 коп., відсоткова ставка 16% річних, строк - 3 місяці по 30 липня 2014 року.

Позивачем на депозитний рахунок АТ КБ «ПриватБанк» внесені грошові кошти в сумі, яка визначена цим договором.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що в жовтні 2021 року звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих на неї відсотків у зв`язку із закінченням строку дії договору. АТ КБ «ПриватБанк» у строки грошові кошти не повернув.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до п. 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунка, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що в жовтні 2021 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих на неї відсотків у зв`язку із закінченням строку дії договору.

До матеріалів справи долучено відповідь АТ КБ «ПриватБанк» від 21 жовтня 2021 року, у якій позивачу роз`яснено яким саме чином він може звернутись до банку, щоб його заява була прийнята до розгляду.

Утім, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження повторного звернення ОСОБА_1 та відмови банку в поверненні коштів.

Колегія суддів критично оцінює посилання позивача на усну відмову банку, оскільки неможливо достовірно встановити чи було таке звернення взагалі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог.

Апелянтом не надано підтверджень, які б свідчили про необґрунтованість судового рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 грудня 2022 року ухвалене з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 14 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко