КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Щелакової Катерини Валеріївни на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року в складі судді Сирбул О. Ф.,

встановив:

13.09.2023 ОСОБА_3 в особі представника - адвоката Щелакової К. В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позикиу розмірі 181 759,28 доларів США 28 центів, з яких: 60 000 доларів США сума основного боргу; 4 719,45 доларів США - 3% річних; 110 250 доларів США - відсотки; 6 789,83 доларів США - 3% річних за заборгованість по відсотках.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року справу передано за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

14.10.2023 представник позивача - адвокат Щелакова К. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до Дарницького районного суду м. Києва.

Свої доводи мотивує тим, що позов про стягнення боргу за договором позики не є позовом, що виник з приводу нерухомого майна. Жодних вимог щодо нерухомого майна у позові про стягнення боргу не заявлено.

Відповідач отримав копію апеляційної скарги особисто в приміщенні суду 05 грудня 2023 року. Правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до Обухівського районного суду Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов виник з приводу нерухомого майна - садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції застосував положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Апеляційний суд ураховує, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором позики й такі вимоги мають розглядатися за зареєстрованим місцем проживання відповідача, який є стороною зобов`язання, тобто за місцем проживання боржника за договором позики (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 752/10126/19 (провадження № 61-21345св19).

Позовних вимог щодо правочину, укладеного на забезпечення договору позики, по справі заявлено не було.

У позовній заяві позивач зазначив, що місцезнаходженням відповідача ОСОБА_2 , який є божником за основним зобов`язанням, є АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про передачу справи до Обухівського районного суду Київської області, у зв`язку із чим постановлене у справі судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Щелакової Катерини Валеріївни задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики направити до Дарницького районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук