Справа № 946/1182/21
Провадження № 2/946/1356/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відносився до типу колгоспного двору, а отже кожному з них належало по 1/4 частці будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить, зокрема, 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються діти спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , які проживали на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем і таким чином прийняли спадщину. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено, у зв`язку тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній.

Позивач та його представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Згідно відзиву на позовну заяву від 14.07.2021 року за обставинами справи пояснив, що ОСОБА_1 більше 10 років та на час відкриття спадщини не проживав разом з батьком ОСОБА_6 , у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, тобто вважається таким, що не прийняв спадщину, та немає права на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 .

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву від 16.08.2023 року про розгляд справи за її відсутності та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_8 вона не бачила більше 5 років, ОСОБА_9 постійно проживав разом з батьком. У с. Багате Ізмаїльського району вона проживає більше 27 років. На момент смерті ОСОБА_6 вона працювала у дитячому садочку з 8-00 год. до 17-00 год.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_8 в с. Багате Ізмаїльського району він не бачив більше 10 років. ОСОБА_9 він бачить постійно, оскільки мешкає поруч. На момент смерті ОСОБА_6 з ним проживав ОСОБА_11 з мамою. На похованні ОСОБА_6 свідка не було.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №298 двір по АДРЕСА_1 станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинку були зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджено довідкою виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 475 від 27.04.2016 року.

Крім того, згідно довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №353 від 07.04.2021 року, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , по 1/4 частці кожному, на підставі рішення Ізмаїльського районного суду Одеської області від 15.04.1997 року.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.01.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_6 , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 54315451 від 01.12.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 являються:

- син ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 29.10.1979 року Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;

- син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 05.06.1981 року Багатянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 виданого 26.06.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського району Одеської області, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 19.09.2019 року (справа №500/3782/19, провадження №2/500/2351/19), позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно був задоволений частково; було визнано за ОСОБА_4 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; в задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Разом з тим, факт спільного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 був встановлений вищезазначеним рішенням, тому ця обставина не підлягає доказуванню відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України.

Крім цього, факт спільного проживання ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджено довідкою № 1747 від 26.11.2020 року, наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який прийняв спадщину.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається з 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на 1/8 частку.

При цьому, з довідки старости с. Багате від 14.06.2021 року № 666 про те, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрований у АДРЕСА_1 , але не мешкає на протязі 10 років, не вбачається, що ОСОБА_1 не проживав саме на момент смерті ОСОБА_6 .

Суд критично відноситься до показів свідків, в зв`язку з тим, що вони не мали систематичного доступу до будинку по АДРЕСА_1 і не можуть напевно знати чи дійсно ОСОБА_1 не проживав у цьому будинку на момент смерті ОСОБА_6 . Твердження свідків, що вони не бачили ОСОБА_1 у селі не спростовує можливості проживання ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_6 .

Письмовою державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №851/02-14 від 14.07.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов і визнає за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2023 року.

Суддя: О.Я.Присакар