Провадження № 22-ц/4808/1425/23
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

участю секретаря Кузів А.В.

учасники справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року та додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року,

та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 ,

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року, ухвалене судом у складі судді Татарінової О.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказала, що між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що 22.08.2020 року Львівським міським відділом РАЦС ЗМУМЮ (м. Львів) складено актовий запис №1979.

Під час шлюбу у них народився син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.12.2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ пред`явлено до Відділу ДВС у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де знаходиться на виконанні.

В процесі виконавчого провадження стало відомо, що зі сторони ОСОБА_2 сплачуються аліменти лише в сумі 4 000,00 грн, оскільки останній перебуває на спрощеній системі оподаткування, а отже розмір аліментів визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості.

Позивачка зазначила, що розмір аліментів в сумі 4000 грн на утримання дитини є недостатнім, що зумовило необхідність звернення до суду з метою зміну розміру таких та зміни способу стягнення аліментів.

У зв`язку із початком військової агресії Російської Федерації проти України, зі сторони подружжя було прийнято рішення, про переїзд позивачки з малолітнім сином на територію Республіки Польща з метою убезпечення життя останніх на час воєнного стану та проведення військових дій на території України, де останні проживають і на сьогодні.

Проживаючи на території Польші, у позивачки виникають значні та суттєві щомісячні витрати на оренду житла, купівлю продуктів харчування та предметів домашнього побуту, одягу та медикаментів, іграшок, тощо, що зумовлює виникнення суттєвих щомісячних затрат, які встановленим розміром аліментів не покриваються.

Вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів визначених судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2022 року у справі №344/13883/22 та стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 40 000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позивачка зазначила, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі, який вона просить, оскільки на його утриманні немає інших дітей та інших утриманців, протягом тривалого часу відповідач має стабільний розмір річного доходу, який складає за наявною у позивачки інформацією близько 2 000 000,00 грн, стан здоров`я останнього дозволяє сплачувати саме таку суму аліментів, оскільки він є особою працездатного віку. Окрім того, у власності відповідача наявний транспортний засіб та квартира у м. Львові.

Крім того, позивачка зазначила, що у зв`язку з віком дитини є необхідність у відвідуванні останнім дитячого садочку на території Польщі, з метою розвитку, навчання перебувати в соціумі, у зв`язку з чим виникають додаткові витрати у розмірі 9 000,00 грн щомісяця пов`язанні з необхідністю оплати за відвідування дитиною приватного дитячого садочка, які є надмірним тягарем виключно для матері, а отже такі підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів визначених судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.12.2022 року у справі №344/13883/22 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 40 000 гривень щомісячно, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.12.2022 року у справі №344/13883/22.

Стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання ОСОБА_5 , а саме 9000,00 грн щомісяця пов`язаних з необхідністю оплати за відвідування дитиною дитячого садочка і до закінчення навчання у такому.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу та на судовий збір.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року заявлені вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів визначених судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.12.2022 року у справі №344/13883/22 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 20 000, 00 грн, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за судовим наказом виданим Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 01.12.2022 року в справі №344/13883/22 припинено з дня набрання законної сили рішенням суду.

Вирішено питання щодо судових витрат. У решті вимог позову відмовлено.

Додатковим рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8572, 00 грн.

Не погодившись з рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2023 року та додатковим рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року в частині стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 20 000 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В цій частині просить ухвалити нове рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначених судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.12.2022 року у справі №344/13883/22 та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 8000 грн щомісячно, з подальшою індексацією, відповідно до закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Інші вимоги позивачки залишити без задоволення.

Також просив скасувати додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме положення ст. 192 СК України. Позивачка зобов`язана була довести, що її матеріальне становище значно погіршилось та матеріальне становище відповідача значно покращилось, а також зазначити про наявність інших обставин, передбачених ст. 192 СК України.

Щодо матеріального стану позивачки, скаржник зазначив, що після початку повномасштабного вторгнення позивачка виїхала з дитиною до Республіки Польща. На момент звернення до суду про видачу судового наказу, вона більше року проживала у Республіці Польща. Сертифікатом з реєстру ПСЕЛ від 30.01.2023 року, які надані позивачкою до позовної заяви підтверджується факт становлення позивачки та дитини на облік, але не вказують на дату прибуття до Польщі. Твердження позивачки щодо щомісячного розміру її витрат у сумі 23 000 грн на утримання дитини, вони не підтверджується жодними доказами. Крім того, позивачкою не надано доказів того, що з моменту видачі судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.12.2022 року витрати на дитину збільшилися, нічим не підтверджено те, що матеріальний стан позивачки погіршився. Позивачка вийшла з декретної відпустки, працює дистанційно, отримує дохід 25 000 грн.

До травня 2023 року позивачка повертала відповідачу всі перераховані ним кошти на утримання дитини (аліменти) та добровільні додаткові витрати на дитину, що встановлено під час розгляду справи та не заперечувалось позивачкою, а саме, відповідачу від позивача 31.05.2023 року поповнено картку кошти на суму 4 000,00 грн.; 19.03.2023 року на суму 3 000,00 грн.; 31.03.2023 року на суму 4 000,00 грн.; 30.04.2023 року на суму 4 000,00 грн.; 30.06.2023 року на суму З 000,00 грн.; 22.04.2023 року на суму 3 600,00 грн.; 31.05.2023 року на суму 3 000,00 грн. (а.с.87-88), 31.05.2023 на суму 2 700,00 грн.; 30.04.2023 року на суму 2 700,00 грн.

Вважає, що така поведінка позивачки спростовує її твердження погіршення матеріального становища, що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Щодо зміни свого матеріального стану зазначив, що з 12 вересня 2013 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії Б №523812 від 17 вересня 2013 року. Позивачка звернулася із заявою про видачу судового наказу у листопаді 2022 року, тому порядок визначення розміру аліментів здійснюється відповідно до положень у ст. 68 Конституції України, про що позивачці мало бути відомо. Квартира АДРЕСА_1 придбана відповідачем на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2022 року. Транспортний засіб - MITSUBISHII OUTLANDER, 2009 року, рн НОМЕР_1 придбаний 20.04.2019 року. Зазначене свідчить про те, що доходи відповідача, наявність нерухомого чи рухомого майна не змінилися з моменту видачі судового наказу від 01.12.2022 року.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з IV кварталу 2022 по II квартал 2023 щодо відповідача, сума доходу від підприємницької діяльності за 4 квартал (жовтень, листопад, грудень) 2022 року згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця - 603522,46 грн, сплачено єдиного податку з фізичних осіб за відповідний період - 30176,12 грн. У 2023 році за два квартали задекларовано дохід - 1597593,71 грн, сплачено єдиного податку з фізичних осіб - 79879,69 грн. Зазначив, що на платників єдиного податку - фізичних осіб не поширюються вимоги чинного законодавства щодо порядку визначення чистого доходу при сплаті єдиного податку. Податкові декларації відповідача не відображають його чистий дохід та не доводять покращення матеріального стану відповідача.

Крім того суд не врахував, що на утриманні відповідача крім його сина ОСОБА_6 перебуває його дружина ОСОБА_1 , він сплачує аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини доходів щомісячно, починаючи з 22 листопада 2022 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Має батьків пенсійного віку, батько є особою з інвалідністю III групи, останні зареєстровані та проживають з ним за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Вважає, що аліменти в розмірі 8000 грн є необхідним і достатнім розміром аліментів на утримання дитини.

Скаржник ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначив, що додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року підлягає скасуванню, оскільки у договорі №01/01 від 01.10.2022 року про надання правової допомоги не вказано вартість послуг з надання правової допомоги у справі №344/12673/23, акт приймання виконаних робіт від 16 жовтня 2023 року та узгодження оплати правової допомоги від 12 жовтня 2023 року не підписано позивачкою, в матеріалах справи відсутні докази сплати зазначених коштів позивачкою. Крім того, вважає, що вартість і обсяг наданих послуг такими, що об`єктивно не відповідають категорії та складності справи, суперечать принципам необхідності, достатності, реальності. Позовна заява не містить складних розрахунків, значної доказової бази, вартість та тривалість роботи не відповідають дійсності.

Скаржник ОСОБА_2 посилається на те, що позивачкою не надано доказів про оплату та вартість послуг перекладу, в договорі, рахунку фактурі має бути вказано, що переклад зроблено в рамках справи №344/12673/23. Не вказано на підставі чого (фіксована сума, вартість години роботи, тощо) визначено розмір витрат у сумі 4500 грн за участь адвоката у судових засіданнях.

Також, не погодившись з рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Фракнівської області від 12 жовтня 2023 року, позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб 22.08.2020 року в якому у них народився син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.12.2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В процесі виконання рішення стало відомо, що зі сторони ОСОБА_2 сплачуються аліменти лише в сумі 4 000,00 грн, оскільки останній перебуває на спрощеній системі оподаткування і розмір аліментів визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості.

Зазначила, що розмір аліментів в сумі 4000 грн на утримання дитини є недостатнім, що зумовило необхідність звернення до суду з метою зміну розміру таких.

У зв`язку із початком військової агресії Російської Федерації проти України вона з малолітнім сином виїхала на територію Республіки Польща з метою убезпечення життя на час воєнного стану та проведення військових дій на території України де останні проживають і на сьогодні.

У позивачки виникають значні та суттєві щомісячні витрати на оренду житла, купівлю продуктів харчування та предметів домашнього побуту, одягу та медикаментів, іграшок, тощо, що зумовлює виникнення суттєвих щомісячних затрат, які встановленим розміром аліментів не покриваються. Суд не врахував, що ідповідач має змогу сплачувати аліменти в розмірі, який просить стягнути позивачка, оскільки не має на утриманні інших дітей, має стабільний розмір річного доходу, який складає близько 2 000 000 грн.

Позивачка в апеляційній скарзі зазначила, що питання щодо зміни розміру аліментів, ініціювалося з метою приведення розміру останніх, що виражений в 1/4 доходу відповідача до відповідного відповідника у сталій сумі, а не у сумі 4000,00 грн, які фактично сплачувались зі сторони останнього у зв`язку з прогалиною у законодавстві. Судом першої інстанції змінено розмір аліментів шляхом зменшення 1/4 доходу до сталої суми, яка є меншою розміру аліментів, що визначений згідно відповідного судового наказу, що погіршує становище позивачки та малолітнього сина.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 9000, 00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 зазначив, що зі сторони позивачки надано належні докази оплати за житло на території Республіка Польща, надано докази щомісячних витрат на купівлю продуктів харчування, речей домашнього побуту та одягу, іграшок, медикаментів, тощо.

На підтвердження відвідування сином дитячого садка, позивачкою було надано договір, докази оплати за відвідування дитячого садка, а саме: - 300,00 польських злотих (квитанція від 29.08.2023) вхідна плата, що еквівалентно згідно курсу НБУ - 8,8283 (2 648,49грн); 1220,00 польських злотих (квитанція від 05.09.2023), що еквівалентно згідно курсу НБУ - 8,8445 (10 790,29грн).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу відповідача та заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивачки.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу позивачки в межах її доводів, апеляційну скаргу відповідача не визнали.

Заслухавши доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. При вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача. Суд першої інстанції встановив, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання як себе так і малолітньої особи. Враховуючи вимоги статей 182,184 СК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов до висновку, що вимоги позивачки про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються згідно судового наказу від 01.12.2022 року із частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму підлягають задоволенню, оскільки саме одержувач аліментів наділений правом вибору способу стягнення аліментів. На думку суду, позивачка, як одержувач аліментів, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини, тому дійшов висновку про необхідність стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 20 000, 00 грн щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивачки в частині стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з того, що відвідування дитиною приватного дитячого садочка, на які позивачка просить суд стягувати додаткові грошові кошти в розмірі 9000,00 грн щомісяця не відносяться до додаткових щомісячних витрат, які стягуються в розумінні статті 185 СК України, оскільки не відносяться до витрат, що викликані особливими обставинами.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 22 серпня 2020 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2 .

У шлюбі у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

01.12.2022 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ (справа №344/13883/22) про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягуються з 04.11.2022 року.

08.02.2023 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Батогом В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70967205, з виконання судового наказу №344/13883/22 від 01.12.2022 року.

Згідно свідоцтва платника єдиного податку та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 з 12.09.2013 року зареєстрований фізичною особою підприємцем та перебуває на спрощеній системі оподаткування, ставкою єдиного податку 5%, група 3.

З 20.04.2019 року ОСОБА_2 є власником транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_4 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.11.2022 року, відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, згідно договору купівлі продажу квартири від 17.02.2022 року належить квартира загальною площею 72 кв.м., за адресою АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у період з листопада 2022 року по липень 2023 року щомісячно у розмірі 4000 грн, перераховувались кошти (аліменти) ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_7 , що підтверджується квитанціями АТ «Універсал Банк».

19.03.2023 року, від 31.05.2023 року, від 30.06.2023 року ОСОБА_2 перераховано на користь ОСОБА_1 грошові кошти, як додаткові витрати на дитину ОСОБА_8 у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанціями АТ «Універсал Банк», 22.04.2023 року перераховано на користь ОСОБА_1 грошові кошти, як додаткові витрати на дитину ОСОБА_8 у розмірі 3600 грн.

27.03.2023 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стельмахом С.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71392056 з виконання виконавчого листа №344/14655/22, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 07.03.2023 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 22.11.2022 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У період з січня 2023 року по червень 2023 року відповідачем на користь позивача щомісячно сплачувались аліменти на її утримання в розмірі по 2 700,00 грн, що підтверджується квитанціям АТ «Універсал Банк».

Відповідно до сертифікатів з реєстру ПЕСЕЛ, які перекладені з польської мови на українську мову, встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 30.01.2023 року надано PESEL, в зв`язку з конфліктом на території України.

Позивачкою надано квитанції про сплату нею грошових коштів за житло у Польщі у період з березня 2023 року по вересень 2023 року, що підтверджується квитанціями.

Із досліджених судом матеріалів справи, встановлено, що відповідачу від ОСОБА_11 31.05.2023 року поповнено картку (повернуто кошти) на суму 4 000,00 грн; 19.03.2023 року на суму 3 000,00 грн; 31.03.2023 року на суму 4 000,00 грн; 30.04.2023 року на суму 4 000,00 грн; 30.06.2023 року на суму 3 000,00 грн; 22.04.2023 року на суму 3 600,00 грн; 31.05.2023 року на суму 3 000,00 грн, 31.05.2023 року поповнено картку (повернуто кошти) на суму 2 700,00 грн; 30.04.2023 року на суму 2 700,00 грн.

04.09.2023 року ОСОБА_2 перераховано грошові кошти ОСОБА_1 призначення платежу: повторне надсилання (після повернень) аліментів та грошей на додаткові витрати для ОСОБА_12 у розмірі 24 600,00 грн, що підтверджується квитанцією.

Із рахунку фактури, перекладеного з польської мови на українську, від 05.09.2023 року встановлено, що ОСОБА_13 оплатила фундації БОМАЛІГУ готівкою 1220,00 польських злотих за догляд та харчування ОСОБА_12 .

Як вбачається із розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №344/13883/22 від 01.12.2022 року, станом на 01.10.2023 року переплата по сплаті аліментів з 04.11.2022 року по 01.10.2023 року становить 11 869,98 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з IV кварталу 2022 по II квартал 2023 щодо ОСОБА_2 , сума доходу від підприємницької діяльності за 4 квартал (жовтень, листопад, грудень) 2022 року згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця - 603522,46 грн, сплачено єдиного податку з фізичних осіб за відповідний період - 30176,12 грн. У 2023 році за два квартали задекларовано дохід - 1597593,71 грн, сплачено єдиного податку з фізичних осіб - 79879,69 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатністьі взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 посилалась на збільшення витрат на утримання дитини, погіршення її матеріального становища та неможливість самостійно забезпечити належний рівень проживання дитини в Республіці Польща, покращення майнового стану відповідача.

Суд першої інстанції правильно встановив, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, оскільки у відповідача покращилось матеріальне становище, а саме збільшився дохід від підприємницької діяльності в першому та другому кварталі 2023 року порівняно з четвертим кварталом 2022 року.

Дана обставина підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, відповідно до яких за період з IV кварталу 2022 по II квартал 2023 сума доходу від підприємницької діяльності за 4 квартал (жовтень, листопад, грудень) 2022 року згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 становить - 603522,46 грн., сплачено єдиного податку з фізичних осіб за відповідний період - 30176,12 грн. У 2023 році за два квартали ОСОБА_2 задекларовано дохід - 1597593,71 грн., сплачено єдиного податку з фізичних осіб - 79879,69 грн.

Проте, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн щомісячно, суд першої інстанції не врахував, що податкові декларації відповідача не відображають чистий дохід відповідача від підприємницької діяльності. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №71392056 з виконання виконавчого листа №344/14655/22, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 07.03.2023 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 також стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 22.11.2022 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3

Беручи до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття незалежно від розміру їх доходів та, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, матеріальне становище сторін, а також те, що відповідач також сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини доходів на утримання ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, є надмірним для відповідача.

На думку колегії суддів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_14 в розмірі 10 000 грн буде достатнім для матеріального забезпечення дитини і відповідатиме принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її гармонійного розвитку.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 в цій частині є слушними. Разом з тим позивачкою не доведено, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 40 000, 00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, колегія суддів зазначає наступне.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 від 12 грудня 2019 року, у справі № 756/4947/17-ц від 01 квітня 2020 року викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою належними та допустимими доказами не доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на утримання дитини викликані особливими обставинами, які зумовлені, зокрема, позитивними фактами, як то наявність у дитини особливих здібностей до занять.

Відвідування дитиною приватного дитячого садка, не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, а є витратами на утримання дитини, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині не спростовують висновку суду першої інстанції щодо того, що витрати на відвідування дитиною дитячого садка не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України. Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в цій частині, такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року підлягає зміні з зменшенням суми стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20 000 грн до 10 000 грн.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, підстав для скасування оскаржуваного рішення по доводам апеляційної скарги позивачки не має. Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що фактично зі сторони суду змінено розмір аліментів шляхом зменшення доходу до сталої суми, яка є меншою розміру, що визначений судовим наказом, що погіршує становище позивачки та малолітньої дитини не користь якої стягуються аліменти не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір в сумі 1610,40 грн (том 2 а.с. 61).

Відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, то понесені ОСОБА_2 витрати на судовий збір за подання апеляційної скарги компенсується йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 1281, 75 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачкою надано договір про надання правової допомоги №01/01.10.2022 від 10.10.2022 року з додатком №3 до договору узгодження оплати правової допомоги, акт приймання виконаних робіт від 16 жовтня 2023 року, ордер на надання правничої допомоги Серії ВС №1216367.

Відповідно до п. 1.1 договору №01/01.10.2022 від 10.10.2022 року, який укладено між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «АК Фавор», в особі керуючого партнера Луки Т.М., предметом є надання юридичних послуг щодо захисту інтересів замовника у судах загальної юрисдикції, господарських судах, адміністративних судах, апеляційних судах всіх юрисдикцій, Верховному суді, органах державної влади та управління, державних, кооперативних, громадських, приватних установах і організаціях, інших державних та недержавних органах, організаціях, установах з будь-яких питань та у будь-яких справах.

Пунктом 1.2 даного договору передбачено, що у зв`язку з виконанням цього договору виконавцю надаються наступні повноваження: Представляти: інтереси замовника у судах загальної юрисдикції, господарських судах, адміністративних судах, апеляційних судах всіх юрисдикцій, Верховному Суді, органах державної влади та управління державних, кооперативних, громадських, приватних установах і організаціях з усіма правами, якими наділений законом позивам, відповідач, треті особи і потерпілий, боржник, стягувач, в тому числі, але не виключно з правом, подання та підписання позову, визнання позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, зміни предмету позову, укладення мирової угоди. передачі справи в товариський чи третейський суд, оскарження рішення суду, господарського суду: органу державної влади та управління, подачі виконавчого документа до стягнення, тощо: Користуватися всіма: правами які надаються стягувачу (боржнику) під час виконавчого провадження. Представляти інтереси замовника в підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, та державних органах з метою виконання цього договору.

Пунктом 4 договору передбачено оплату вартості послуг, відповідно до якого замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі за окремою домовленістю сторін.

У додатку №3 до договору про надання правової допомоги узгоджено оплату правової допомоги, а саме складання і направлення позовної заяви до суду з витратами на сканування документів, їхнього оформлення та подання з використанням підсистеми «Електронний суд» - (5 год. роботи) - 7500,00грн; послуги перекладу документів з польської мови на українську мову, всього на 16 арк. (підтвердження внесення готівки на рахунок, рахунок фактура, договір, сертифікат, тощо) - (250.00грн за один аркуш перекладу) - 4000,00грн; підготовка та направлення адвокатських запитів, а саме: вих. №03/06-03/2023 від 06.03.2023р. вих. №01/23-03/2023 від 23.03.2023р. вих. №01/11-07/2023 від 11.07.2023р.. вих. №02/11-07/2023 від 11,07.2023р., вих. №03/11-07/2023 від 11.07.2023р., вих. №04/11-07/2023 від 11.07.2023р. (1500.00грн. за один адвокатський запит) - 9000,00грн; підготовка та подання клопотання від 29.07.2023р. з витратами на сканування документів, їхнього оформлення та подання з використанням підсистеми «Електронний суд» - (2 год. роботи) - 3000,00грн; підготовка та подання клопотання від 12.09.2023р. з витратами на сканування документів, їхнього оформлення та подання з використанням підсистеми «Електронний суд» - (2 год. роботи) 3000,00гр.; участь адвоката в судових засіданнях з використанням підсистеми «Електронний суд» протягом липень-жовтень 2023р. - 4500,00грн Вартість правової допомоги: 31000,00грн., без пдв.

16 жовтня 2023 року між Адвокатським об`єднанням «АК «ФАВОР» та ОСОБА_1 підписано акт приймання виконаних робіт у відповідності до умов договору про надання правової допомоги на представництво інтересів №01/01.10.2022 від «01» жовтня 2022 р.

Відповідно до зазначеного акту приймання виконаних робіт від 16.10.2023 року виконавець (Адвокатське об`єднання «АК «ФАВОР») здав, а Замовник прийняв виконання наступних робіт: юридичні послуги у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, що слухається у провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області на загальну суму 31000,00 грн. Юридичні послуги включали в себе: 1.1. складання і направлення позовної заяви до суду з витратами на сканування документів, їхнього оформлення та подання з використанням підсистеми «Електронний суд» - (5 год. роботи) - 7500.00грн: 1.2. послуги перекладу документів з польської мови на українську мову, всього на 16 арк. (підтвердження внесення готівки на рахунок, рахунок фактура, договір, сертифікат, тощо) - (250,00 грн, за один аркуш перекладу) 4 000,00грн; 1.3. підготовка та направлення адвокатських запитів, а саме: вих. №03/06-03/2023 від 06.03.2023p., вих. №01/23-03/2023 від 23,03.2023р., вих. №01/11-07/2023 від 11.07.2023р. вих. № 02/11-07/2023 від 11.07.2023р. вих. №03/11-07/2023 від 11.07.2023р. вих: № 04/11-07/2023 від 11.07.2023р. (1500,00грн. за один адвокатський запит) - 9000,00грн; 1.4. підготовка та подання клопотання від 29.07.2023р. з витратами на сканування документів, їхнього оформлення та подання з використанням підсистеми «Електронний суд» - (2 год. роботи) - 3000,00грн: 1.5. підготовка та подання клопотання від 12.09.2023р. з витратами на сканування документів, їхнього оформлення та подання з використанням підсистеми «Електронний суд» - (2 год. роботи) - 3000,00 грн 1.6. участь адвоката в судових засіданнях з використанням підсистеми «Електронний суд» протягом липень-жовтень 2023р. 4 500,00грн. Замовник підтверджує повне виконання з боку Виконавця робіт та відсутність претензій по виконаній роботі.

У суді першої інстанції відповідач подав заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, які просить стягнути позивачка ОСОБА_1 .

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу по підготовці та направленню адвокатських запитів на загальну суму 9000 грн та підготовки та подання клопотань на загальну суму 6000 грн, не відповідають принципу співмірності та їх розумності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, а тому суд першої інстанції обогрунтовано зменшив з 15 000 грн до 5 000 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув витрати на правничу допомогу - послуги перекладу документів з польської мови на українську мову, в розмірі 4 000,00 грн. Так, частиною шостою статті 139 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Позивачкою не підтверджено належними й допустимими доказами витрати на послуги перекладу документів з польської мови на українську, а тому такі витрати не підлягають відшкодуванню. Вказані витрати не відносяться до витрат на правничу допомогу, тому витрати на правничу допомогу підлягають ззменшенню до 17000, 00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд враховує положення ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України та виходить з засад пропорційності, відповідно до яких при частковому задоволенні позову судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 49 000 грн, а позов задоволено частково на суму 10 000 грн, що становить 20,4%, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3468 грн (17 000 грн х 20,4 %).

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року змінити, зменшивши суму стягнення на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20 000 грн до 10 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року змінити, зменшивши суму стягнення витрат на правову допомогу з 8572, 20 грн до 3468 грн.

Компенсувати ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_6 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1281, 75 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева