Справа № 2-2912/10
Провадження №6/369/148/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.

за участю секретаря: Миголь А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Міщенко Лариса Миколаївна, ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

19.04.2023 представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Мамедов Васиф Нуру огли звернувся до суду з заявою, в якій просить суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр-ну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , накладене ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2011 року у цивільній справі №ПО-140/2011.

В обґрунтування заяви зазначив, що представник заявника ОСОБА_3 , звернувшись 01 лютого 2023 року до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо наявності або ж відсутності заборон відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав наступну відповідь - станом на 10 лютого 2023 року у Державній прикордонній службі України виконується ухвала Києво- Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2011 року у цивільній справі №ПО-140/2011, якою суд за поданням державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України боржника громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , до виконання виконавчого листа №2-2912/2010 від 29 вересня 2010 року, що виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4400 грн. та 120 грн витрат на ІТЗ.

Для вирішення питання сплати заборгованості і подальшого скасування тимчасової заборони виїзду за межі України представник заявника звернувся до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області з метою отримання реквізитів для сплати боргу по діючому виконавчому провадженню.

У відповіді від 07 березня 2023 року №28067157 зазначено наступне - звіркою даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконанні у відділі з 22 липня 2011 року по 29 грудня 2016 року перебувало виконавче провадження №28067157 з примусового виконання виконавчого листа №2-2912/10, виданого 29 вересня 2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 4520 грн. 29 грудня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції Закону), у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Стягувачем до Відділу повторно вищевказаний виконавчий лист станом на 07 березня 2023 року не пред`являвся. Враховуючи викладене Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області проінформував про неможливість надання реквізитів для сплати боргу за вказаним виконавчим провадженням, так як відповідно до пункту 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки.

На запит, надісланий до Києво-Святошинського районного суду, представник заявника отримав копію рішення від 07 вересня 2010 року (справа №2-2912/2010), в якій зазначено - стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 4400 грн. та 120 грн. витрати на ІТЗ, всього 4520 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 на користь держави мито у розмірі 51 грн.. Безпосередньо цивільну справу №2-2912/10 знищено у зв`язку із закінченням строків для її зберігання, тому ніяких додаткових документів представнику заявника надано не було.

На теперішній час заявник ОСОБА_1 , який являється боржником (при цьому у Єдиному державному реєстрі боржників інформація відносно нього відсутня), борг сплатив по вказаному рішенню Києво-Святошинського районного суду від 07 вересня 2010 року в повному обсязі, в сумі 4520 грн. та державне мито в у сумі 51 грн, всього 4571 грн.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, представник заявника ОСОБА_3 - надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за їх відсутності, заяву підтримав, просив задовольнити.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, заяву підтримала, просила задовольнити, зазначила, що претензій до ОСОБА_1 не має, оскільки борг погашений в повному обсязі.

Представник Державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Міщенко Лариса Миколаївна у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи, належним чином повідомлена про розгляд справи, причини неявки суду невідомі.

Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2011 року у цивільній справі №ПО-140/2011, суд за поданням державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України боржника громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , до виконання виконавчого листа №2-2912/2010 від 29 вересня 2010 року, що виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4400 грн. та 120 грн витрат на ІТЗ.

Як вбачається із відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на № 12/11 від 01.02.2023 у межах повноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України станом на 10.02.2023 у Державній прикордонній службі України виконується ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2011 у цивільній справі № ПО-140/2011, якою суд за поданням державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України боржника громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , до виконання виконавчого листа № 2-2912/2010 від 29.09.2010, що виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4400,00 грн. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ.

Також згідно відповіді від 07.03.2023 за №28067157 Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Відділі з 22.07.2011 по 29.12.2016 перебувало виконавче провадження №28067157 з примусового виконання виконавчого листа №2-2912/10 виданого 29.09.2010 Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 4520,00 грн.

29.12.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції Закону), у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Стягувачем до Відділу повторно вищевказаний виконавчий лист станом на 07.03.2023 не пред`являвся.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Тобто, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Між тим, згідно до ч.5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України крім випадків передбачених законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов`язання.

Пунктом 5 ч. 1 цього ж Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Тобто, аналіз зазначених норм закону дає можливість дійти висновку про те, що обмеження особи у праві виїзду за межи України встановлюється для осіб за невиконання рішення суду або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно за своїм власним бажанням.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13.11.2003 р. у справі «Напияло проти Хорватії» скарга № 66485/01).

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника (ч. 5 ст. 441 ЦПК України).

Судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_1 не має заборгованості по провадженню 228067157 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2912/10 виданого 29.09.2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, що підтверджується в свою чергу квитанцією про сплату заборгованості за № ПН 55 від 06.05.2023 року, також вказані обставини своєю заявою підтвердила ОСОБА_2 , що не має претензій до ОСОБА_1 , борг погашений у повному обсязі, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 06.05.2023 року.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5.ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визнаний законом або договором.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Таким чином, обмеження застосовувались до боржника в межах вищевказаного виконавчого провадження, яке на теперішній час завершене, борг боржником сплачений у повному обсязі, рішення суду боржником в повному обсязі виконано, тому суд вважає, що відпали підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 261, 353, 441 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Міщенко Лариса Миколаївна, ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України- задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН: НОМЕР_1 , накладене ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2011 року у цивільній справі №ПО-140/2011.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Андрій ВОЛЧКО