Провадження № 2/932/2893/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі :

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Скрипниченко К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заподіяну моральну шкоду у сумі 150000,00 грн., судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що він змушений звернутися до суду із даним позовом про стягнення моральної шкоди, заподіяної йому ОСОБА_2 , що полягає у приниженні його честі та гідності, та його душевних стражданнях, заподіяних внаслідок протиправних дій даної особи стосовно нього. Він - позивач познайомився з відповідачем на водноспортивній базі ВСК, де він займався греблею. Після деякого спілкування відповідач якось почав задавати йому питання - «навіщо ти за мною слідкуєш?». Періодично відповідач телефонував йому та зазначав, що він - позивач ставить різного роду пристрої для слідкуванням за ним, «глушилки», незаконно використовує певні пристрої, обладнання тощо, проте фактично таких дій з його боку вчинено не було. Починаючи з 2013 року по сьогоднішній день відповідач розклеює на будинках та інших спорудах в місті Дніпро фотознімки із його позивача зображенням та зазначенням образливих слів стосовно нього. У лютому місяці 2020 року його знайомими та ним особисто було виявлено його фотознімки на стовпі на перехресті АДРЕСА_1 із образливими словами: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », на Катеринославському бульварі із образливими словами: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також на АДРЕСА_2 . В подальшому відповідач виставляв вказані фотознімки із зображенням образливих фото стосовно нього - позивача у різних місцях міста Дніпро та у створених ним сторінках у соціальній мережі Інстаграмм, на яких виставляв багато фотознімків із образливими словами стосовно нього, при цьому в коментарях від автора створеної сторінки вказується інформація непристойного змісту, яка безпосередньо свідчить про те, що це саме вчинив відповідач. Також, у лютому 2020 року відповідачем було створено сторінку в Facebook з образливою для позивача назвою, на якій зображено його позивача фото із образливими коментарями на його адресу. Також, у лютому 2020 року відповідачем було створено сторінку в Facebook із непристойною назвою, на якій зображено фото позивача. На початку березня відповідачем була створена нова сторінка у соціальній мережі Інстаграмм із непристойною назвою, де виставлено фотографію із позивачем та вказано його ім`я разом з образливими словами, також фотознімки з його зображенням були розклеєні у різних місцях у місті Дніпро з написами: «Паскудный балабол. Чможник», «Плюнь мне в рожу», « ОСОБА_3 », та іншими образливими словами. При цьому в коментарях від автора створеної сторінки вказується інформація, яка безпосередньо свідчить про те, що це саме відповідач вчинив. В подальшому на початку квітня 2020 року було виявлено його позивача фотознімки з образливими словами стосовно нього на будівлях в деяких районах міста Дніпро, на стовпах по АДРЕСА_3 .

Також позивач посилається на те, що у кінці березня 2020 року були створені нові сторінки у соціальній мережі Інстаграмм із непристойною назвою, де виставлено фотографії із ним та вказано його ім`я разом з образливими словами, в тому числі фотознімок розклеєний на АДРЕСА_3 . При цьому в коментарях від автора створеної сторінки вказується інформація, яка безпосередньо свідчить про те, що це саме відповідач вчинив. Відповідачем у березні 2020 року було створено в соціальній мережі «Інстаграмм» сторінку із його позивача фото на головній сторінці із непристойною назвою. 01.07.2020 року ним позивачем було виявлено в соціальній мережі «Інстаграмм» сторінку із непристойною назвою, де виставлені фотографії з ним та вказано його ім`я разом з образливими словами. На вказаній сторінці соціальної мережі викладені фотознімки разом з ним, де під цими ж фотознімками особа вказує образливі слова стосовно нього позивача. У жовтні 2020 року він - позивач виявив в соціальній мережі Інстаграмм створені даною особою закриті сторінки з непристойними назвами, на яких відображено його фото та зазначені образливі, непристойні вислови. В мережі Facebook створено сторінку з непристойною назвою із зображенням його фото. В листопаді 2020 року ним виявлено в мережі Інстаграмм нові створені відповідачем закриті сторінки з непристойними назвами, на яких відображені його позивача фото із його зображенням та написані образливі слова та коментарі. В мережі google вказаною особою також розміщені образливі фото, на яких він - позивач відображений з образливими стосовно нього словами - « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». 11 листопада 2020 року ним було виявлено фотознімки з ним на стовпі на перехресті АДРЕСА_3 та Січових стрільців в м. Дніпро, де зазначено образливі слова - «Педофил Коваленко». Також, цієї ж дати було виявлено в мережі Інстаграмм нові створені відповідачем наступні сторінки, на яких відображені його позивача фото та зазначені образливі відносно нього написи.

Позивач зазначає у позові, що вказаними діями відповідача принижується його честь та гідність, оскільки його знайомі, друзі та взагалі жителі міста Дніпро бачать його фото із образливими словами стосовно нього, членів його сім`ї; підривається авторитет та повага до нього, порушуються стосунки з оточуючими, виникають проблеми на роботі. Він постійно переживає нервові стреси, погано спить та не може належним чином працювати. Тобто відповідачем порушуються нормальні умови його життєдіяльності, він не може будь-яким чином припинити вказані протиправні дії відповідача, який продовжує ще з 2013 року постійно вчиняти такі дії. Так, він сім разів звертався із заявами про вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень відповідачем у зв`язку з вчиненням вищевказаних дій (24.02.2020 року, 03.03.2020 року, 31.03.2020 року, 01.07.2020 року, 06.10.2020 року, 02.11.2020 року). Листом від 01.04.2020 року № 457/2-164 Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП повідомило про те, що під час розгляду звернення працівниками сектору превенції Шевченківського ВП здійснювались неодноразові виходи за місцем мешкання гр. ОСОБА_2 з метою опитування, однак двері квартири ніхто не відчинив та на дзвінки не відповідав, у зв`язку з чим опитати останнього не надалось можливим, вказано, що у разі встановлення особи останнього буде складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП. Листом від 28.05.2020 року № 457/2-2531 Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП повідомило про те, що при відпрацюванні вищевказаного матеріалу було здійснено неодноразові дзвінки гр. ОСОБА_2 та здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_4 , але двері ніхто не відчинив та на дзвінки не відповідав; сусіди від будь-яких пояснень відмовились; при встановленні місцезнаходження гр. ОСОБА_2 відносно нього буде складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП. Позивач зазначає, що оскільки протиправні дії відповідача тривають та продовжують тривати значний час, від яких він - позивач зазнає душевних страждань, він оцінює заподіяну моральну шкоду у 150000,00 грн., яку просить стягнути на свою користь з відповідача.

В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В подальшому у наданій суду заяві позивач з представником просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву, заяв та клопотань суду не надав.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду за наявними у справі доказами та відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши пояснення позивача з представником, свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 познайомився з відповідачем ОСОБА_2 на водноспортивній базі ВСК, де він займався греблею, в 2014 році.

За твердженням позивача, після деякого спілкування ОСОБА_2 якось почав задавати йому питання - «навіщо ти за мною слідкуєш?». Періодично відповідач телефонував йому та зазначав, що він - ОСОБА_1 ставить різного роду пристрої за слідкуванням за ним, «глушилки», незаконно використовує певні пристрої, обладнання тощо, проте фактично таких дій з його боку вчинено не було. В подальшому відповідач розклеював по місту Дніпро фотознімки із зображенням позивача та зазначенням образливих слів; створював в соціальних мережах сторінки та виставляє фото позивача з образливими словами, пише про незаконне використання позивачем різного роду обладнання щодо слідкування за людьми, глушилок, тощо.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач у позові посилається також на те, що у лютому 2020 року його знайомими та ним особисто було виявлено його фотознімки на стовпі на перехресті АДРЕСА_1 із образливими словами: « ОСОБА_4 », на Катеринославському бульварі із образливими словами: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також на АДРЕСА_2 . В подальшому відповідач виставляв вказані численні фотознімки із зображенням його образливих фото у різних місцях міста Дніпро, у створених ним сторінках у соціальній мережі Інстаграмм, із образливими словами та коментарями стосовно нього із зазначенням інформації непристойного змісту, яка безпосередньо свідчить про те, що це саме вчинив відповідач. Також, у лютому 2020 року відповідачем було створено сторінки в Facebook з непристойною та образливою для позивача назвою, на яких зображено фото позивача із образливими коментарями на його адресу. На початку березня відповідачем була створена нова сторінка у соціальній мережі Інстаграмм із непристойною назвою, де виставлено фотознімок із позивачем та вказано його ім`я разом з образливими словами, під цими ж фотознімками особа вказує образливі слова стосовно нього, а також на вказаній сторінці Інстаграмм викладені також фото позивача із образливими словами, в тому числі фотознімок розклеєний у різних місцях у місті Дніпро, що супроводжується образливими для нього словами. При цьому в коментарях від автора створеної сторінки вказується інформація, яка безпосередньо свідчить про те, що це саме відповідач вчинив. В подальшому на початку квітня 2020 року було виявлено його позивача фотознімки з образливими словами стосовно нього на будівлях в деяких районах міста Дніпро - на стовбах по АДРЕСА_3 .

Також позивач посилається на те, що у кінці березня 2020 року були створені нові сторінки у соціальній мережі Інстаграмм із непристойними назвами, де виставлено фотографії із ним та вказано його ім`я разом з образливими словами, в тому числі фотознімки розклеєні на АДРЕСА_3 . При цьому в коментарях від автора створеної сторінки вказується інформація, яка безпосередньо свідчить про те, що це саме відповідач вчинив. Відповідачем у березні 2020 року було створено в соціальній мережі Інстаграмм сторінку із фото позивача на головній сторінці із непристойною назвою, вказано його ім`я разом з образливими словами. 01.07.2020 року позивачем було виявлено в соціальній мережі Інстаграмм ще одну сторінку із непристойною назвою, де виставлені фотографії з ним та вказано його ім`я разом з образливими словами, під цими ж фотознімками особа вказує стосовно нього образливі слова. У жовтні 2020 року він виявив в соціальній мережі Інстраграмм створені даною особою закриті сторінки з непристойними назвами, на яких відображено його фото та зазначені образливі, непристойні вислови. В мережі Facebook створено сторінку з непристойною назвою із зображенням його фото. В листопаді 2020 року ним виявлено в мережі Інстраграмм нові створені відповідачем закриті сторінки з непристойними назвами, на яких відображені фото із його зображенням та написані образливі слова та коментарі. В мережі google вказаною особою також розміщені образливі фото, на яких він відображений з образливими стосовно нього словами. 11 листопада 2020 року ним було виявлено фотознімки з ним на стовпі на перехресті АДРЕСА_3 та Січових стрільців в м. Дніпро, де зазначено образливі для нього слова. Також, цієї ж дати було виявлено в мережі Інстаграмм нові створені відповідачем наступні сторінки, на яких відображені його фото та зазначені образливі відносно нього написи

Позивач зазначає у позові, що вказаними діями відповідача принижується його честь та гідність, оскільки його знайомі, друзі та взагалі жителі міста Дніпро бачать його фото із образливими словами стосовно нього, членів його сім`ї; підривається авторитет та повага до нього, порушуються стосунки з оточуючими, виникають проблеми на роботі; він постійно переживає нервові стреси, погано спить та не може належним чином працювати. Тобто відповідачем порушуються нормальні умови його життєдіяльності, він не може будь-яким чином припинити вказані протиправні дії відповідача, який продовжує ще з 2013 року постійно вчиняти такі дії.

На підтвердження позовних вимог позивача в судовому засіданні за його клопотанням були допитані свідки.

Так, допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що познайомився з відповідачем ОСОБА_2 на водноспортивній базі ВСК, де він займався греблею, в 2014 році, бачились два рази. У телефонній розмові в 2015 році ОСОБА_2 спитав його чого він його переслідує, періодично з 2016 по 2019 рік він клеїв його ОСОБА_1 фотокартки на парканах та стовпах у місті, ОСОБА_2 купляє різні телефонні картки та виставляє в соціальних мережах його - позивача численні фото, відкриває від його імені по 16-18 сторінок в соціальних мережах, де розміщував непристойні коментарі до фото, образливі висловлювання відносно нього. В подальшому він тричі в 2019 році на автомобілі ОСОБА_5 приїздив до нього в офіс на АДРЕСА_5 , коли його там не було, залишав свій номер телефона та просив передзвонити, що він не робив. ОСОБА_2 писав у поліцію про те, що він ОСОБА_1 домагався його, що не відповідало дійсності.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він проходив поряд з Дніпровським апеляційним судом по вул. Харківській в м.Дніпрі і побачив приклеєну на стовпі фотокартку ОСОБА_1 , подзвонив йому, зірвав фотокартку зі стовпа, показав йому. На цьому фото було написано, що ОСОБА_1 педофіл і інші непристойні слова. В 2019 році до їх офісу, де він працює водієм, на АДРЕСА_5 приїхав молодий чоловік на автомобілі марки Кіа Спортедж, почав обзивати ОСОБА_1 нецензурною лайкою, його заспокоїла охорона, проте згодом він знову почав голосно кричати на адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою. Коли він уїхав, охорона побачила по камерам, що він почав розклеювати на вулиці Столярова на стовпі, ставнях будинків кольорові фотокартки ОСОБА_1 , зроблені на ксероксі, в фуражці та з іншим його зображенням, на яких написано, що він педофил та інші образливі слова, після цього вони зірвали ці фотокартки, в фейсбуці також бачив багато подібних фотокарток. Біля апеляційного суду він згодом влітку та восени зривав подібні фото, хто їх клеїв, він не бачив. Більше цього чоловіка він свідок не бачив, як його прізвище, ім`я та по батькові йому не відомо, ОСОБА_1 сказав, що він з ним у молодості займалися греблею.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2019 року його в офісі на АДРЕСА_5 , де він працює водієм, попереджали, що періодично з`являється хлопець на ім`я ОСОБА_8 , який має претензії до його свідка начальника ОСОБА_1 . В жовтні 2019 року цей хлопець ОСОБА_8 приїхав на автомобілі марки Кіа Спортедж, спитав, що є на місці ОСОБА_1 , йому сказали, що його немає, він став кричати, висказувати претензію до ОСОБА_1 , нецензурно лаявся, казав, що він стомився шукати ОСОБА_1 , що ОСОБА_1 його переслідує, залишив свій номер телефону, зазначив свої прізвище та ім`я ОСОБА_2 , сказав, щоб ОСОБА_1 зв`язався з ним. Після цього по відео на камері спостереження охоронники побачили, що він ходить по вул. Столярова, потім побачили на будинках розклеєні фото, зняли їх і віднесли в офіс. На цих фото було зображено обличчя ОСОБА_1 в військовій фуражці і непристойний напис, ці фотокартки були кольорові, розміром з фотокарткою у паспорті, роздруковані на принтері, приклеєні скотчем. Його співробітники бачили такі фото в центрі міста і на Набережній, більше цього хлопця він не бачив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2019 року він був в офісі на АДРЕСА_5 , під`їхав автомобліль білого кольору з номером 10-05, він це бачив по відеокамері, бо працює охоронником. З автомобіля вийшов молодий чоловік, спитав ОСОБА_1 , йому сказали, що його немає, він попросив передати йому записку з номером телефону і ім`ям ОСОБА_8 , до нього вийшов його напарник, цей чоловік став нецензурно лаятись, потім від`їхав, записку вони передали ОСОБА_1 . Через місяць приїхав цей же білий автомобіль, з нього вийшов чоловік і на дошці оголошень почав щось розвішувати, він побачив там 4-5 фотокарток із зображенням ОСОБА_1 в фуражці з непристойними підписами, одна фотокартка була наклеєна на будівлі, друга на стовбі, інша на дошці, він свідок їх зняв.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він знімав з будівлі біля їх офісу, де працює водієм, кольорові фотокартки, на яких було зображено ОСОБА_1 з головою бика, це було в той день, коли відповідач приїздив на автомобілі марки ОСОБА_10 до їх офісу та представився як ОСОБА_8 . Перед цим він зупинявся перед стовпом у будки сапожника, він бачив, як цей хлопець розвішував там фотокартки, а також на покинутій будівлі неподалік від їх офісу.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_12 з 2016 року дискредитує його товариша ОСОБА_1 шляхом розклеювання фотокарток з його зображенням, розміщення інформації в інтернеті, через фєйсбук, інстаграм, надсилає СМС з непристойними словами та погрозами. Він знає ОСОБА_13 по спортзалу, бачив, як він в центрі міста і до АДРЕСА_6 розклеював оголошення, фотокартки ОСОБА_1 з непристойними написами, на Європейській площі, він їздить на автомобілі Кіа Спортеж номер 10-05. Він з товаришами зняли близько 200 таких фотокарток зі стовпів, ОСОБА_1 йому казав, що це робить ОСОБА_12 , зображує його у військовій фуражці з непристойними написами, зокрема, педофил, балабол, він показав йому свідку фото ОСОБА_13 і він його впізнав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами про вчинення ОСОБА_2 кримінальних та адміністративних правопорушень відповідачем у зв`язку з вчиненням вищевказаних дій, а саме: 24.02.2020 року, 03.03.2020 року, 31.03.2020 року, 08.04.2020 року, 01.07.2020 року, 05.10.2020 року, 02.11.2020 року, 22.02.2021 року, 28.01.2021 року.

Листом від 01.04.2020 року № 457/2-164 Шевченківським відділенням поліції Дніпровського ВП позивача повідомлено про те, що під час розгляду звернення працівниками сектору превенції Шевченківського ВП здійснювались неодноразові виходи за місцем мешкання гр. ОСОБА_2 з метою опитування, однак двері квартири ніхто не відчинив та на дзвінки не відповідав, у зв`язку з чим опитати останнього не надалось можливим, вказано, що у разі встановлення особи останнього буде складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП.

Листами від 28.05.2020 року Шевченківським відділенням поліції Дніпровського ВП повідомлено позивача про те, що при відпрацюванні вищевказаного матеріалу було здійснено неодноразові дзвінки гр. ОСОБА_2 та здійснено виходи за адресою: АДРЕСА_4 , але двері ніхто не відчинив та не дзвінки не відповідав; сусіди від будь-яких пояснень відмовились; при встановленні місцезнаходження гр. ОСОБА_2 відносно нього буде складено адміністративний протокол за ст. 173 КУпАП.

Листом від 22.03.2021 року за № 43.7/2-1552 відділенням поліції №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено представника позивача на адвокатський запит про те, що до ВП №7 надійшов матеріал поштою за вх.К-103 від 05.02.2021 року за зверненням ОСОБА_1 за фактом неправомірних дій з боку ОСОБА_2 , звернення було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події ВП №7 за № 5488 від 07.02.2021 року, матеріал було розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян» та присвоєно номер висновку 1659.

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження : 0000258, наданого на ухвалу суду, на підставі заяви ОСОБА_2 від 24.01.2020 року 25.01.2020 року Шевченківським ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією за ст. 206 ч.1 КК України. У вказаному Витягу зазначено як обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення слідуючу інформацію: « 24.01.2020 року до СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла ухвала Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська про зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає АДРЕСА_7 , про те, що 11.12.2019 невстановлена особа, знаходячись за вказаною адресою, вчинила хуліганські дії (ЖЄО 3247).

Також, суду надано копію письмового звернення ОСОБА_2 від 27.02.2020 року, адресованого Службі безпеки України, в якому він зазначає про існування у нього конфлікту з начальником охоронної агенції «Альфа-Дніпро» Коваленко Едуардом, що розташовано по АДРЕСА_5 ; надходження від нього погроз застосування відносно нього незаконного обладнання для погіршення його стану здоров`я.

Позивач у позові зазначає, що зазначені дії відповідача, які продовжують тривати до теперішнього часу призвели до його душевних страждань та заподіяли йому моральну шкоду, яку він оцінює у 150 000,00 грн., яку просить стягнути на свою користь з відповідача.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно із ч.4 ст. 32 Конституції України та статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація (частина перша статті 201 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Позови про захист честі, гідності чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Згідно з частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканим. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Згідно із роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно із частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року (справа №464/1761/19-ц, провадження №61-14455св20).

Виходячи з приписів цивільного права України фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є склад правопорушення, елементами якого визнаються: 1) протиправність діяння; 2) шкода; 3) причинний зв`язок між протиправним діянням і шкодою; 4) вина правопорушника.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166,1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Суд вважає, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди саме відповідачем та не обґрунтовано її розмір, заявлений до стягнення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

В позові та в судовому засіданні позивач зазначає, що саме відповідач розклеював по місту Дніпро фотознімки із його зображенням та зазначенням образливих та непристойних слів; що він створював та створює в соціальних мережах сторінки, в тому числі від його позивача імені та виставляє фото позивача з образливими словами, писав йому образливі СМС, чим завдав моральну шкоду.

Разом з цим, позивачем не надано суду належних та переконливих доказів таким твердженням, допитані в судовому засіданні свідки стверджували, що виявляли та знімали на вулицях міста кольорові фотокартки із зображенням позивача з наявними на них непристойними написами, проте достеменно пояснити про автора цих фотокарток та особу, яка їх розклеювала, не змогли. Надані позивачем скриншоти фотокарток з соціальній мережі інтернет з його зображенням та образливими написами підтверджують наявність таких фотокарток в соціальній мережі інтернет, проте вони не є належними доказами позовних вимог позивача щодо заподіяння їх розміщенням йому моральної шкоди саме відповідачем.

Таким чином, всі докази, надані позивачем, носять характер припущення, а ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено завдання моральної шкоди з боку відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між діянням відповідача та заподіянням моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 265, 268, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева