Справа № 161/5252/23
Провадження № 2/161/2040/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Черняка В.В., за участю секретаря судового засідання Ленічевої Н.М., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач, ОСОБА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 жовтня 2019 року між сторонами був зареєстрований шлюб, від якого вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що подружнє життя між ними не склалося, наразі вони припинили шлюбні відносини.

Також позивач зазначає, що бажає визначити місце проживання дітей із матір`ю, адже вони наразі фактично проживають з нею.

Крім того, оскільки відповідач не бере безпосередньої участі в утриманні дітей, позивач вважає за необхідним стягувати аліменти з нього, а також на своє утримання до досягнення сином трьох років.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд:

1) розірвати шлюб між сторонами;

2) визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їх матір`ю ОСОБА_1 .

3) стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від всіх видів його доходу (заробітку);

4) стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від всіх видів його доходу (заробітку).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав в частині визначення місця проживання дітей. Вимоги в частині стягнення аліментів заперечив, посилаючись на те, що відповідач є пенсіонером та не має матеріальної можливості їх сплачувати.

Третя особа надала свій висновок стосовно визначення місця проживання дітей, у судове засідання свого представника не направила, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області за актовим записом №1528 був зареєстрований шлюб між сторонами (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10). Донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася до укладення шлюбу, але її батьком у встановленому порядку записаний відповідач у справі (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2023 року №161/17929/22, визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

За вироком суду,обвинувачений ОСОБА_3 , 28 листопада 2022 року, близько 16 год. 10 хв., перебуваючи на території свого домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин із дружиною ОСОБА_1 , кулаком правої руки завдав їй три удари в ліву ділянку обличчя. Після цього, правою рукою наніс ряд ударів по верхній ділянці спини потерпілої. В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, лівою рукою схопив потерпілу за нижню частину гомілки та взявши правою рукою її за одяг, штовхнув, внаслідок чого остання впала на землю. Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, завдав правою ногою ряд ударів по ногах та животі потерпілої.

Відповідно до висновку експерта № 604 від 13 грудня 2022 року, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу, на зовнішній поверхні правої гомілки в верхній третині, на передній та внутрішній поверхнях цієї ж гомілки в нижній третині та верхній третині, на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, на задній поверхні правої гомілки в середній третині, на передній черевній стінці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень.

Вирок суду набрав законної сили 17 березня 2023 року (а.с.11-13).

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Що стосується позовних вимог про розірвання шлюбу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими.

Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог про визначення місця проживання дітей, слід зазначити наступне.

Частини першої статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно висновку виконавчого комітету Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, який затверджений рішенням від 25 травня 2023 року №244, орган опіки та піклування вважає за доцільним визначити місце проживання дітей з матір`ю, враховуючи її матеріальний стан, особисту прихильність дітей, а також факт вчинення протиправної поведінки відповідачем, який встановлений вироком суду.

Враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також факт притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за вчинення насильства стосовно позивача, свідком чого могли бути діти, що безумовно негативно впливало на них, суд дійшов висновку, що місце проживання дітей слід визначити з їх матір`ю та задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на дітей, суд зазначає таке.

Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не приймає безпосередньої участі в утриманні дітей, а отже він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка їх утримує.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дітей або їх стану здоров`я.

Відповідач інших утриманців не має і доказів протилежного суду не надав. Відомостей про стан свого здоров`я відповідач не надавав, а саме по собі досягнення ним пенсійного віку (60 років) не означає, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти.

Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів, суд не знаходить.

При цьому, частиною дев`ятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обов`язків батьків в утриманні дитини, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі частки 1/3 частки від всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 31 березня 2023 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на дружину, до досягнення дитиною трьох років, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

У частинах четвертій та шостій цієї є ж статті передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Враховуючи той факт, що молодший син сторін не досяг 3-х річного віку, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачу, слід стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від всіх видів його доходу (заробітку), починаючи з 31 березня 2023 року та до 22 січня 2024 року включно.

У зв`язку із повним задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., який був сплачений при зверненні до суду з позовними вимогам про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Також з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів, за якими позивач була звільнена від його сплати.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 18 жовтня 2019 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №1528, розірвати.

Визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їх матір`ю ОСОБА_1 .

Стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 31 березня 2023 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від всіх видів його доходу (заробітку), починаючи з 31 березня 2023 року та до 22 січня 2024 року включно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено та підписано 16 червня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк