ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9646/23 Справа № 194/1308/23 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року в цивільній справі номер 194/1308/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобильницький Сергій Іванович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року до Тернівського міського суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобильницький Сергій Іванович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68582883 на підставі виконавчого напису №2356, вчиненого 19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобильницьким С.І., про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» боргу в сумі 1422387,03 грн, 1700,00 грн плати нотаріусу винагороди за вчинення виконавчого напису. Позивач вважав, що виконавчий напис є незаконним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений через 8 років після спливу дії кредитного договору №759743/МБ від 30 січня 2008 року, який був укладений з ВАТ КБ «Надра» строком до 28 січня 2013 року. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису прийняв документи, не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, наявності у стягувача права вимоги, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначає, що його ніхто не повідомляв про те, що він має такий борг, він не отримував жодної вимоги про погашення заборгованості чи претензії щодо дострокового припинення кредитного договору. До цього він був впевнений, що ні перед ким боргів та непогашених кредитів не має.

Позивач просив суд визнати виконавчий напис №2356, вчинений 19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобильницьким С.І про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 1422387,03 грн, 1700,00 грн плати нотаріусу за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на його користь судовий збір у сумі 1073, 60 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобильницький Сергій Іванович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2356, вчинений 19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобильницьким Сергієм Івановичем, про стягнення 1422387,03 грн та 1700,00 грн з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Стягнуто з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн за подання до суду позовної заяви та 536,80 грн за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Із вказаним рішенням в частині стягнення витрат на правничу допомогу не погодився відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим, постановленим без врахування практики Верховного Суду в аналогічних спорах.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, додатковій ухвалі Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі №927/237/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У рішенні суду від 09.10.2023 року зазначено, що згідно із частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги

Однак, матеріали справи не містять ані детального опису робіт виконаних адвокатом, ані акту наданих послуг.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України (а.с. 87).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін та їх представників.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, апеляційний суд переглядає оскаржуване рішення саме у відповідній частині.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 30 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №759743/МБ, відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 22500,00 доларів США на споживчі цілі строком по 28 січня 2013 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4% річних (а.с. 13-14).

19 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2356 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором №759743/МБ від 30 січня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі договору відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_3 від 17 липня 2020 року. Стягнуто заборгованість за період з 23 квітня 2019 року по 13 серпня 2021 року у розмірі 1422387,03 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 540404,16 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 881982,87 грн., також за вчинення виконавчого напису стягнуто 1700,00 грн (а.с. 15).

На підставі виконавчого напису №2356 від 19 серпня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. 09 лютого 2022 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №68582883 (а.с. 11-12).

23 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Савченком С.А. укладено договір про надання юридичних послуг (а.с. 19-19зв).

Відповідно до квитанції про прибутковий касовий ордер №23/08 2023 ОСОБА_1 сплатив адвокату Савченку С.А. 10000,00 грн за договором про надання правничої допомоги від 23 серпня 2023 року (а.с. 18).

Стягуючи з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн, суд першої інстанції виходив з доведеності судових витрат позивача на професійну правничу допомогу саме в такому розмірі.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не можна.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у

зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Судом встановлено, що 23 серпня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Савченком С.А. укладено договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до розділу 3 (Порядок розрахунків) даного договору, а саме пункту 3.1 замовник виплачує виконавцю суму в розмірі за домовленістю.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №23/08 2023, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив адвокату Савченко С.А. 10000,00 грн за договором про надання правничої допомоги від 23 серпня 2023 року.

Матеріали справи не містять детального опису робіт виконаних адвокатом або акту наданих послуг з зазначенням часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) чи обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відсутність будь яких доказів щодо наданих адвокатом послуг позбавляє суд встановити співмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З огляду на наведене, вимоги про стягнення правничої допомоги не є доведеними, а тому не підлягали задоволенню.

Відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, ухвалив цій частині судове рішення, яке не відповідає нормам процесуального права та обставинам справи, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення в цій частині з ухваленням судового рішення про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - задовольнити .

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - скасувати.

У стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: