Справа № 148/2018/23
Провадження №2/148/657/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

18 грудня 2023 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., при секретарі Мрочко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 , до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК ФОРВАРД", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного виконавця ВО міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Пзивач звернувся до суду з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК ФОРВАРД", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного виконавця ВО міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,мотивуючи свої вимоги тим, що в серпні 2023 року йому стало відомо, що відносно нього вікрито виконавчі провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Т.Л.

За результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було встановлено, що 20.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. було вчинено виконавчий напис, за яким звернуто стягнення заборгованості з позивача на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" за кредитним договором №100126190 від 24.09.2012, укладеного між ПАТ "Банк Руский Стандарт" та ним за період з 30.12.2017 по 29.01.2018. Сума заборгованості становить 99581,86 грн.

Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що вчинений з грубим порушенням норм матеріального права, зокрема порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, внаслідок чого він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Так, при здійсненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та нездійснення його повного/часткового погашення, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі є безпірними.

Окрім того, кредитний договір, який в даному випадку не було нотаріально посвідчено, не може відноситись до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, в розумінні положень ст.87,88 Закону України "Про нотаріат", адже на момент звернення АТ "БАНК ФОРВАРД" до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення з нього заборгованості вже не існувало чинних положень, які б передбачали можливість вчинення таких дій на укладеному в простій письмовій формі договорі. Відтак, станом на вересень 2019 року у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі.

З огляду на вищевикладене він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати виконавчий напис, зареєстрований за №436 від 20.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М.про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства "БАНК ФОРВАРД" заборгованості у розмірі 100431,51 грн таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судове засідання позивач не з`явилася, від його представника надійшла заява, згідно якої він просить судове засідання провести у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно наявного у справі підтвердження про отримання в ЕС (а.с.33) та довідки про доставку електронного листа (а.с.35), про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

Третя особа - приватний виконавець ВО міста Києва Павелків Т.Л.в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи згідно довідки про доставку електронного листа (а.с.34), про причини своєї неявки суд не повідомила.

За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М.на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №436, згідно якого звернуто стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором №100126190 від 24.09.2012, укладеним ним із ПАТ "Банк Руский Стандарт", правонаступником якого є АТ "БАНК ФОРВАРД".

Згідно копії вищевказаного виконавчого напису (а.с.10) вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 30.12.2017 по 29.01.2018, сума повної заборгованості складає 99581,51 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 96951,86 грн; заборгованість за процентами становить 2629,65 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату в розмірі 850 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника складає 100431,51 грн.

04.10.2019 представник АТ "БАНК ФОРВАРД" звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. із заявою про примусове виконання рішення, де серед іншого просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М.за №436 від 20.09.2019 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 100431,51 грн. Дана заява була зареєстрована приватним виконавцем Вольф Т.Л. 30.10.2019 Вх №14773, про що свідчить копія відповідної заяви (а.с.8-9).

З 30.10.2019 на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. перебуває виконавче провадження №60454571з примусового виконання виконавчого напису №436 від 20.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Н.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості в розмірі 100431,51 грн, про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2019 (а.с.15).

21.08.2023 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. повідомила представника позивача про те, що у неї на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №60454571з примусового виконання виконавчого напису №436 від 20.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Н.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "БАНК ФОРВАРД" заборгованості в розмірі 100431,51 грн, про що свідчить копія відповідного повідомлення (а.с.7).

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів Українивід 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що при вчиненні напису нотаріус отримував від АТ "БАНК ФОРВАРД" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед АТ "БАНК ФОРВАРД" зазначений у написі є безспірним.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Не встановлено судом факту спрямування боржнику ОСОБА_1 повідомлення про порушення ним кредитних зобов`язань і, як наслідок, надання можливості боржнику ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору.

Відповідачем та третьою особою не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, хоча така можливість надавалася їм судом.

Встановлені судом обставини вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся до суду одразу після того, як він дізнався, що відносно нього відкрито виконавче провадження з приводу примусового виконання виконавчого напису №436 від 20.09.2019, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Також судом взято до уваги, що як на підставу вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус Незнайко Н.М. посилалась на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

В той же час, судом враховано, що Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені відповідні зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, відповідно до яких кредитні договори було віднесено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 залишена без змін, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами.

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Відтак, станом на 20.09.2019 ( дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса) чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відповідних доказів надання приватному нотаріусу Незнайко Н.М. оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача до суду не надав.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн ( а.с.1) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, оскільки їх розмір документально підтверджений, зокрема: копією договору про надання правничої допомоги від 09.08.2023 №б/н (а.с.18); копією додатку №2 до договору про надання правничої допомоги від 09.08.2023 (а.с.18), у якому сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару у розмірі 7000 грн; ордером на надання правничої (правової) допомоги від 09.08.2023 №1088168 (а.с.19); квітанцією до прибуткового касового ордера № б/н від 09.08.2023 (а.с.20) на суму 7000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», ст.4, 13, 19, 76-81, 141, 223, ч.2 ст.247, ст.263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 , до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК ФОРВАРД", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного виконавця ВО міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаннюзадовольнити.

Визнати виконавчий напис, зареєстрований за №436 від 20.09.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталією Миколаївноюпро стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерноготовариства "БАНК ФОРВАРД" заборгованості у розмірі 100431,51 грн таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК ФОРВАРД", ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 34186061, місцезнаходження якого: вул.Саксаганського, 105, м.Київ, 01032, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, а разом 8073,60 грн (вісім тисяч сімдесят три гривні 60 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: