Номер провадження: 22-з/813/404/23
Справа № 498/1008/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.12.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Драгомерецького М.М.,
за участю секретаря Козлової В.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Войтенка Ігоря Васильовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Войтенко Ігор Васильович, до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Войтенка Ігоря Васильовича на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Чернецької Н.С.,
27.12.2019 року ОСОБА_1, громадянин Великобританії, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 327 990,00 грн., а також судових витрат.
Заочним рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 26 травня 2020 року у справі № 498/1008/19 було стягнуто з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 327 990, 00 грн. і судовий збір у розмірі 3573,90 грн. (т.1, а.с. 89-92).
Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 17 листопада 2020 року вказане заочне рішення було скасоване і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження (т.1, а.с.144-147).
Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 було відмовлено (т.1, а.с.264-270).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Войтенко І.В. ставив питання про скасування рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року, та просить ухвалити нове рішення про задоволення позовної заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.1-12).

Постановою Одеського апеляційного суду від 20.09.2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Войтенка І.В. було задоволено, рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 09 грудня 2021 року скасовано.

Прийнято постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 327 990,00 грн., а також судовий збір у загальній сумі 8 199,75 грн. (т.2, а.с.82-88).

Разом з тим, представник ОСОБА_1 - адвокат Войтенко І.В. звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу у сумі 157 251,00 грн., посилаючись на те, що під час розгляду справи по суті апеляційним судом не вирішено питання про розподіл судових витрат - витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях (т.2, а.с.89-92).

25.09.2023 року представником заявника на адресу ОСОБА_4 надіслана копія заяви про ухвалення додаткового рішення у справі (т.2, а.с.105).

Крім того, 09.10.2023 року судом апеляційної інстанції на адресу відповідача надіслана копія зазначеної заяви та яка отримана адресатом 20.10.2023 року (т.2, а.с.114, 117). Однак, ОСОБА_4 не скористався правом надати заперечення на вказану заяву про ухвалення додаткового рішення.

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, у тому числі ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Войтенка І.В. (т.2, а.с.114-115, 117).

У зв`язку з цим, колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 06.12.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення суду апеляційної інстанції складений 15.12.2023 року.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з таких підстав.

Так, постановою Одеського апеляційного суду від 20.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у розмірі 327 900,00 грн. задоволені у повному обсязі (т.2, а.с.82-88).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги № 02/09-19 від 26 вересня 2019 року, а також додаткова угода № 02/09-19 від 26 вересня 2019 року, які укладені між Адвокатським об`єднанням «Войтенко і Партнери» та ОСОБА_1 (т.2,а.с.93-100).

Крім того, до вказаного договору додано акт виконаних робіт від 23.09.2023 року, який зазначає перелік наданих послуг з правничої допомоги (т.2, а.с.101-103).

Згідно цього акту вартість зазначених послуг складає 4 300,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 157 251,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанціях, через призму критеріїв, встановлених ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої та апеляційної інстанції.

При зменшенні витрат на правову допомогу апеляційним судом враховано:

?чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанції;

?чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 910/20852/20.

Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору у судах першої та апеляційної інстанції, а адвокатське об`єднання в особі адвоката Войтенка І.В. надавало правову допомогу ОСОБА_1 в усіх цих інстанціях, тому, відповідно, було обізнане у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на відповідача ОСОБА_4 судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді першої та апеляційної інстанціях у розмірі 32 208 грн.

При цьому колегія суддів виходить із принципів розумності та справедливості судових витрат на правничу допомогу, а також те, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 року складає 2684 грн. на місяць.

У зв`язку з цим, сума витрат на правничу допомогу складає 53 680 грн., що відповідає 20 прожитковим мінімумам для працездатних осіб з 01.01.2023 року.

Керуючись ст.ст.137, 141, 270, 381, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Войтенка Ігоря Васильовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Прийняти у справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Великобританії № НОМЕР_2 , виданий 31.10.2016 року, витрати на правничу допомогу у розмірі 53 680 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень).

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.12.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький