Дата документу 31.05.2023 Справа № 335/4520/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4520/21Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко І.А.
Провадження № 22-ц/807/1018/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника - адвоката Ткаченка Сергія Петровича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Юрія Івановича, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування дій державного реєстратора, припинення речових прав,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Юрія Івановича, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування дій державного реєстратора, припинення речових прав.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що власником квартири АДРЕСА_1 , в якій мешкають позивач ОСОБА_1 разом із родиною, була дружина його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, у тому числі, на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 як законний чоловік ОСОБА_4 входив до кола спадкоємців першої черги спадкування, прийняв спадщину, однак оформити не встиг, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім нього, у коло спадкоємців також входила донька померлої - ОСОБА_2 , яка також подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, у тому числі, на квартири АДРЕСА_1 , яку позивач фактично прийняв на підставі ч. 2 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті батька був зареєстрований з ним за однією адресою. 30.03.2021 позивачем було подано до приватного нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Зазначив, що за життя ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_3 ) нею було укладено з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007 із строком дії до 08.10.2021. В забезпечення повернення кредиту ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якого було нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 . В забезпечення повернення кредиту 09.11.2007 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 14/2007/2891/Фкз. У 2010 та 2017 роках ВАТ КБ «Надра» зверталось із позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Після того, жодних письмових повідомлень про те, що ВАТ КБ «Надра» було продано право вимоги, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не отримували. Як стало відомо зі слів доньки померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , вона повідомила представникам ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про те, що вона є єдиним спадкоємцем вищевказаної квартири. В свою чергу, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю.І., який прийняв рішення про зміну власника.

Вважає, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про зміну власника предмета іпотеки суперечать нормам законодавства України, та таке рішення підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідач ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», будучи обізнаним про те, що іпотекодавець в особі ОСОБА_4 померла, та, відповідно, у зв`язку з цим вимоги кредитора боржника до спадкоємців задовольняються у порядку ст. 1282 ЦК України, а також, усвідомлюючи протиправність таких дій, звернувся до державного реєстратора з заявою про реєстрацію за собою права власності на іпотечне майно, хоча не мав на це законних підстав. Незаконність таких дій полягає у тому, що право звернення стягнення на майно у кредитора виникає лише після того, як спадкоємці відмовляться задовольнити вимоги кредитора шляхом одноразового платежу. Крім того, таке звернення стягнення відбувається виключно у судовому порядку, а не у позасудовому, що виключає можли-вість кредитора зареєструвати за собою право власності на предмет іпотеки. З урахуванням спірних правовідносин, оскільки відбулась смерть основного боржника (іпотекодавця), до спірних правовідносин застосовуються положення ст.ст. 1281-1282 ЦК України, а положення іпотечного договору щодо задоволення вимог кредитора шляхом набуття останнім права власності на таке майно не може бути застосовано.

ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» як правонаступник ПАТ «Надра», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором № 14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007, втратило це право у зв`язку із смертю позичальника (іпотекодавця), а тому, відповідно, втратило право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.2 договору іпотеки, оскільки основне зобов`язання та договір іпотеки є припиненими. Відповідно, оскільки правова підстава реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем є договір іпотеки, в якому міститься іпотечне застереження, який є припиненим з 08.04.2020, то і підстава реєстрації права власності на іпотечну квартиру за іпотекодержателем відсутня.

Також, зазначено, що вищевказана квартира повністю підпадає під визначення май-

на, яке не може бути примусово стягнуте в розумінні Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до інформаційної довідки № 253969601 від 22.04.2021, зміна власника на підставі рішення державного реєстратора відбулася 04.03.2021, у той час, як діяли положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким було подовжено дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до 21.04.2021. Окрім цього, позивач не надавав державному реєстратору або відповідачу жодної згоди про добровільне набуття ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» прав вимоги за договором іпотеки.

Враховуючи, що реєстрація права власності на іпотечне майно відбувалась шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, державний реєстратор був зобов`язаний перевірити, чи не порушують дії кредитора законодавство України, зокрема, положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Також вважає, що державним реєстратором було допущено порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 (в редакції від 29.05.2020), оскільки докази направлення двох вимог на адресу боржника та поручителя - відсутні, та на момент подачі реєстратору документів звіт про оцінку майна - спірної квартири був прострочений (складений станом на 24.11.2020, а державна реєстрація відбулася 10.03.2021, тобто перевищує 90 днів). Разом з тим, на момент проведення державної реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_3 померли.

Крім того, позивач не згоден з оцінкою іпотечного майна та вважає її заниженою, що також, на переконання позивача, ставить під сумнів правомірність дій відповідачів.

На підставі викладеного, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю.І. про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10.03.2021 щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101, за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», та припинити речові права ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на вказану квартиру.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 у особі предста-

вника - адвоката Ткаченка С.П. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Лютого Юрія Івановича Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10.03.2021 09:36:27 щодо наступного об`єкта нерухомого майна: квартира площею 55,45 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРО-ФІНАНСГРУП» (), та задовольнити цю позовну вимогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач вважає неправильним висновок суду в тій частині, що він не довів свого порушено права або інтересу проведеною реєстрацією за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» іпотечного майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки його батько ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_4 , а він, в свою чергу, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 . Оскільки вказана квартира входила до складу спадщини, то належала спадкоємцям з часу відкриття спадщини, зокрема, у частці й йому з 30.09.2020р. Тому його права порушені незаконним позасудовим зверненням стягнення на предмет іпотеки, який без згоди спадкоємців вибув зі складу спадщини у незаконний спосіб.

Вказує, що з моменту смерті іпотекодавця кредитор мав діяти відповідно до положень ст. 1281-1282 ЦК України, але приписів вказаних статтей не виконав, у зв`язку із чим втратив право вимоги до спадкоємців. Вважає, що висновки суду в тій частині, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не було відомо про смерть іпотекодавця та позичальника в одній особі - ОСОБА_4 , не відповідають матеріалам справи. Зазначає, що про її смерть стало відомо ще ПАТ КБ «Надра» щонайменше 07.10.2019р. при розгляді цивільної справи за позовом банку до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому у кредитора виникло право пред`явити вимоги до спадкоємців боржника в порядку ч. 3 статті 1281 ЦК України, зокрема, й для його правонаступника. Оскільки такої вимоги пред`явлено спадкоємцям не було, то кредитор позбавляється права на погашення боргів спадкодавця за рахунок спадкового майна. Тож, не малось і правової підстави для реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на іпотечну квартиру.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що перереєстрація спірної квартири відбулась з порушення реєстратором вимог п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень: не повідомлено позичальника і стягувача в належний спосіб, звіт про вартість предмета іпотеки був прострочений, а визначена в ньому вартість квартири є заниженою майже в чотири рази.

Також в скарзі зазначається, що перереєстрація квартири за відповідачем відбулась з порушенням ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки спірна квартира повністю підпадає під визначення майна, яке не може бути примусово стягнуте в розумінні цього закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зазначає, що всі твердження апелянта є необгрунтованими та не грунтуються на нормах і вимогах законодавства України. Вважає, що норми спадкового права, на порушенні яких наголошує позивач, ним не порушувались, оскільки спадкоємці не повідомили кредитора про смерть позичальника (іпотекодавця) та поручителя, що вірно встановлено судом, а тому кредитор й не міг пред`явити свої вимоги їх спадкоємцям. Крім того, вимоги кредитор може пред`явити до спадкоємців протягом шести місяців з дня отримання свідоцтва про право на спадщину, але спадкоємці в цій справі такі свідоцтва не отримали, і тому ним як кредитором не пропущено строк для пред`явлення до них вимог.

Таким чином, зважаючи на його необізнаність про смерть іпотекодавця та поручителя, ним виконувались вимоги статті 35 ЗУ «Про іпотеку» щодо направлення останнім вимоги/іпотечного повідомлення про виконання зобов`язань із попередженням, що у разі непогашення заборгованості за кредитним договором, буде розпочато звернення стягнення на іпотечне майно. Таке повідомлення було направлено боржникам двічі 28.05.2020 та 10.07.2020, тобто ним як кредитором були виконані вимоги вказаної норми.

У відзиві на скаргу також вказується, що звіт про оцінку майна є чинним протягом шести місяців, датою його складання є 22.12.2020, тому він є чинним до 24.05.2021, а реєстратор здійснив реєстрацію майна 04.03.2021р. Незгода ж позивача з оцінкою квартири, який на цей час не був власником іпотечного майна, не є підставою для скасування держаної реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем. Також вказує, що, оскільки позивач не є ані боржником (позичальником), ані власником іпотечного майна, ані його користувачем, тож не може ставити питання про застосування у правовідносинах з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» приписів ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З огляду на вказані аргументи проти скарги відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

В судове засідання апеляційного суду з`явились представники сторін, кожен з яких підтримав свою позицію.

Державний реєстратор Лютий Ю.І. просив розглянути справу за його відсутності за наявними матеріалами справи.

Судова повістка третій особі ОСОБА_2 направлена на адресу, що міститься в матеріалах справи, але повернулась без вручення із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 8 ч. 3 статті 128 ЦПК України є належним врученням судової повістки датою, якою поштовий працівник вчинив вказаний запис, тобто 09.05.2023р.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились до судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, входячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 листопада 2007 року між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №14/2007/2891/Фкз, предметом якого є грошові кошти у розмірі 55 000,00 доларів США на споживчі цілі (п.1.1., 1.2.), строк повернення яких визначено сторонами до 08 жовтня 2021 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором позичальником укладено договір іпотеки №14/2007/2891/Фкз від 09 листопада 2007 року, у якому предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 55,45 м. кв, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 36-42).

09 листопада 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 14/2007/2891/Фкз, відповідно до умов якого поручитель поручається за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007 (т.1 а.с. 43-44).

24.04.2010р. ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_3 , змінивши прізвище на « ОСОБА_4 » (т.1 а.с. 29).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Запорізьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 11.01.2019, актовий запис №149 від 05.01.2019. (т.1 а.с. 30).

Відповідно до копії спадкової справи 01/2019, відкритої після померлої ОСОБА_4 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., з заявою про прийняття спадщини звернулись: 08.01.2019 дочка померлої - ОСОБА_2 ; 26.01.2019 чоловік померлої - ОСОБА_3 . Крім того, було встановлено іншого спадкоємця - матір померлої ОСОБА_10 , яку судовим рішенням від 08.06.2012 визнано недієздатною, та опікуном якої визначено ОСОБА_11 . Крім того, 28.11.2019 нотаріусом отримано претензію кредитора АТ «Ощадбанк» до спадкоємців померлої.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (поручитель), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 01.10.2020, актовий запис №1234 від 01.10.2020. (т.1 а.с. 33).

Відповідно до копії спадкової справи після померлого ОСОБА_3 № 32/2021, відкритої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекєєвою І.О., 30.03.2021 син померлого ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, який на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований за однією з ним адресою. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (т.1 а.с. 76-88).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 08.07.2021, відмовлено гр. ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявний запис про заборону всього нерухомого майна (т.1 а.с. 131).

29.04.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Фінрайт» було укладено договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило ТОВ «ФК «Фінрайт» право вимоги, зокрема, до ОСОБА_4 за кредитним договором №14/20072891/Фкз від 09.11.2007 та договором іпотеки № 14/2007289 від 09.11.2007. (т.1 а.с. 143-145).

12.05.2020 між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL3N217214 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінрайт» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», зокрема, до ОСОБА_4 за кредитним договором №14/20072891/Фкз від 09.11.2007 та договором іпотеки №14/20072891/Фкз від 09.11.2007, про що направлено повідомлення за адресою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (т.1 а.с. 139-142, 146-147).

28.05.2020 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу боржника та поручителя засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено вимогу/іпотечне повідомлення (вих. №№ 0528/130, 0528/131) за кредитним договором № 14/20072891/Фкз від 09.11.2007 та договором іпотеки № 14/20072891/Фкз від 09.11.2007, а також договором поруки про погашення заборгованості із попередженням, що у протилежному випадку кредитор розпочне процедуру звернення стягнення на іпотечне майно (т.1 а.с. 148-150).

10.07.2020 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу боржника та поручителя засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено вимогу/іпотечне повідомлення (вих. № 0710/49) аналогічного змісту (т.1 а.с.151-157).

Суд вказував, що відповідно до договору іпотеки № 14/20072891/Фкз від 09.11.2007, його умови містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку (розділ 5 Договору).

За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, встановлено, що

право власності на квартиру АДРЕСА_1 -

жі належить ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Ю.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10.03.2021, на підставі договору іпотеки № 14/2007/2891 від 09.11.2007 (т.1 а.с. 45-47).

Відповідно до документів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з розділу № 01 про реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , наданих на вимогу суду Департаментом реєстраційних послуг, встановлено, що 04.03.2021 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, надавши наступні документи: договір іпотеки № 14/2007/2891 від 09.11.2007; вимоги/іпотечні повідомлення № 0528/130, 0528/131 від 28.05.2020, № 0710/49 від 10.07.2020; поштові документи щодо направлення вказаних вимог; довідка ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заборгованість станом на 29.01.2021; Звіт про оцінку майна від 24.11.2020; договір про відступлення прав вимоги від 12.05.2020 (т. 2 а.с. 1-22).

Позивач, звертаючись до суду, в обґрунтування своїх позовних вимог посилався, зокрема, на те, що відповідач ТОВ «ФК «Діпрофінансгруп», будучі обізнаним про те, що іпотекодавець (боржник за основним зобов`язанням) помер, протиправно звернувся до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за собою права власності на іпотечне майно в порядку іпотечного застереження, в той час як повинен був діяти в порядку ст. 1281-1282 ЦК України, а саме, звернутись з вимогами кредитора боржника до спадкоємців, чого ним зроблено не було. Оскільки у разі їх невиконання в частині пред`явлення претензії у передбачені строки кредитор втрачає право вимоги до спадкоємців боржника, то в даному випадку саме така ситуація й сталася.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду жодних належних, достатніх, допустимих доказів на підтвердження своїм доводам щодо обізнаності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про смерть боржника ОСОБА_4 , як і не надано доказів того, що особисто позивач повідомляв ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про смерть як основного боржника, так і поручителя ОСОБА_3 . При цьому судом були відкинуті як необґрунтовані посилання позивача на те, що кредитору стало відомо про смерть позичальника за основним зобов`язанням у ході судового розгляду цивільної справи за № 335/2267/18, де було долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 . Крім того, суд зазначив, що за приписами статті 1281 ЦК України кредитор може звернутись до спадкоємців боржника з претензією протягом шести місяців з дня видачі останнім свідоцтва про право на спадщину, яке позивач та інші спадкоємці ще не отримали, а тому й строк для пред`явлення претензії відповідачем не пропущено.

Також суд вказував, що визначений позивачем відповідач в особі державного реєстратора не є належним, оскільки спір фактично мається між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з приводу реєстрації права на квартиру, що є іпотечним майном. А тому суд виснував, що вимога про визнання протиправним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до державного реєстратора як сторони позову.

Дослідивши матеріали справи за доводами скарги, колегія встановила обставини

справи наступним чином.

Встановлено, що позивач не оспорює встановлені судом обставини щодо укладених ОСОБА_4 кредитного договору та іпотечного договору, щодо договорів про відступлення прав вимоги та наявності у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» прав кредитора у правовідносинах, що виникають з кредитного та іпотечного договорів. А наголошує на неправильності висновків суду щодо оцінки судом дій відповідачів з перереєстрації іпотечного майна з померлого іпотекодавця на останнього кредитора як правомірних. Наголошує на тому, що боржник і державний реєстратор діяли з порушенням вимог законодавства, зокрема, спадкового та його прав як спадкоємця спірної квартири.

Аналізуючи обставини набуття права власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на спірну квартиру як іпотечне майно, колегія з`ясувала такі обставини.

Приписами частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» врегульовані питання передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (частина друга статті 37 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент звернення з позовом).

У пункті 5.3 (5.2.1) іпотечного договору № 14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007 сторони погодили передбачили, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку»; права іпотеко- держателя від свого імені продати предмет іпотеки.

З огляду на зміст цього пункту іпотечного договору, в ньому можливість набуття права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки узгоджена не як іпотечне застереження, а як домовленість сторін, що передбачає укладення окремого договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем, який укладений не був.

Між тим, на час, коли ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зверталось з вимогами до іпотекодержателя у травні-липні 2020р. про дострокове погашення заборгованості із попередженням ініціювання процедури звернення стягнення на майно, іпотекодавець ОСОБА_4 вже померла ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Тож, ніякого договору про передачу предмета іпотеки у власність кредитору не було укладено, а іпотечне застереження про це право у договорі іпотеки відсутнє.

Отже, у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не було підстав для набуття права власності на іпотечне майно у такий спосіб у позасудовому порядку, а відтак не було такого обов`язку у державного реєстратора здійснити таку реєстрацію спірного іпотечного майна за цим кредитором.

Також колегія за дослідженими матеріалами справи, зокрема, з пакету документів, наданих для реєстрації права власності кредитором виявила, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007р. визначено кредитором станом на 12.05.2020р., в той час як нарахування за кредитним договором припиняються у разі смерті позичальника. Крім того, звіт про оцінку іпотечної квартири був в дійсності прострочений, оскільки оцінка визначена станом на 24.11.2020р., тому була чинна до 22.02.2021р., а подача заяви про реєстрацію здійснена 04.03.2021р. та реєстрація майна відбулась 10.03.2021р., тобто поза межами 90-денного строку дії звіту про оцінку, встановленого пп. 3 п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у чинній на той час редакції від 29.05.2020.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 (позичальник і іпотекодавець в одній особі) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто задовго до того, як ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набув прав кредитора за договором від 12.05.2020 з ТОВ «ФК «Фінрайт» № GL3N217214 про відступлення права вимоги.

Згідно зі спадковою справою спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , є її чоловік ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 .

Отже, з моменту смерті ОСОБА_3 відносини щодо належної їй на день смерті заборгованості за кредитним договором перейшли в площину спадкових.

Відповідно до вимог статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб; кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців від дня одержання спадкодавцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги; якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або одержання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені чч. 2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з приписами статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`заний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Колегією враховуються також правові висновки Великої Палати Верховного Суду з цього питання як обов`язкові відповідно до приписів статті 263 ЦПК України при розгляді судами справ у подібних правовідносинах, щодо яких такі висновки надані касаційним судом.

У постанові від 17.04.2018р. у справі № 522/407/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємців; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, а в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців відповідно до приписів ст. 1281 ЦК України; 6) наслідком пропуску кредитором визначених у вказані нормі строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Колегія наголошує, що, оскільки після смерті ОСОБА_4 частку у спірній квартирі, яка є іпотечним майном, успадкував її чоловік ОСОБА_3 , який, в свою чергу, помер, не оформивши спадкових прав, а після нього спадщину прийняв його син - позивач в цій справі ОСОБА_1 , то права позивача порушуються неправомірними діями кредитора з оформлення за собою права власності на спірну квартиру в позасудовому порядку та без виконання вимог ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. Зокрема, таке оформлення саме й відбувалось, коли спадкове майно прийняв позивач ОСОБА_1 .

Оформити спадщину та отримати свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не змогли через наявне обтяження на іпотечне майно, але у будь-якому випадку спадкове майно належить їм з моменту відкриття спадщини ( ч. 5 статті 1268 ЦКУ).

При цьому, такими діями кредитор позбавив позивача як спадкоємця права на оформлення спадкового майна, оспорювання боргу, який нарахований і після смерті позичальника, а також на відстоюванні інших прав, пов`язаних із спадкуванням частки предмета іпотеки, зокрема, на проведення його належної оцінки. В тому числі, спадкоємець, а рівно й інші спадкоємці, могли виконати вимогу кредитора та погасити свою частку боргу спадкодавця та зберегти за собою право на майно. До цього ж, колегія зазначає, що у випадку смерті позичальника/іпотекодавця для кредитора припиняється можливість звертати стягнення на іпотечне майно в порядку, який би використовувався за його життя, зокрема, через надсилання померлій особі вимоги про дострокове погашення боргу, набувати право власності в позасудовому порядку, а відносини переходять в площину спадкових, незалежно від того знав кредитор про смерть іпотекодавця чи ні, та, взнавши про це, має виконати вимоги ст.ст. 1281, 1282 ЦК України.

З наведеного вбачається, що допущені ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» порушення призвели до набуття права на іпотечне майно у незаконний спосіб та з порушенням прав позивача як спадкоємця, та цим відповідачем було надано державному реєстратору неналежний пакет документів для реєстрації, на підставі якого не можна було здійснювати реєстрацію права власності за ним на іпотечне майно. Крім того, така реєстрація відбулась під час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України», дія якого була продовжена до 21.04.2021, та правовідносини і іпотечне майно за ознаками пункту 1 цього закону підпадали під його дію.

Що стосується обізнаності ще первісного кредитора про смерть позичаль-ника/іпотекодавця ОСОБА_4 , то цей факт підтверджується матеріалами справи.

Так, у провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала

цивільна справа за № 335/2267/18 за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007р., у якій заочним рішенням від 18.05.2018р. позов задоволено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2019р. було задоволено заяву ОСОБА_3 про перегляд вказаного заочного рішення, яке було скасовано та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження ( т. 1 а.с. 53).

В судовому засіданні Орджонікідзеквського районного суду 07 жовтня 2019р. під час розгляду заяви ОСОБА_3 про скасування заочного рішення приймав участь представник позивача - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Савчук О.Г., а з протоколу судового засідання слідує, що суду була надана ОСОБА_3 копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , яку оголосив головуючий суддя Крамаренко І.А. ( т. 1 а.с. 54). Тобто ще представнику банку стало відомо про смерть позичальника/іпотекодавця ОСОБА_4 .

Зі змісту ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2020р. вбачається, що у вказаній справі було залучено замість померлої ОСОБА_4 її правонаступників ОСОБА_2 , ОСОБА_10 в особі опікуна ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , але після цього банк перестав ходити в судові засідання, у зв`язку із чим позов було залишено без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання представника позивача ( т. 1 а.с. 56-57).

Суд першої інстанції, досліджуючи ці обставини, визнав, що представник банку був обізнаний про смерть ОСОБА_4 з 07 жовтня 2019р., але вважав, що відповідач про це не знав, вказуючи, що ПАТ КБ «Надра» відступив право вимоги за кредитним договором № 14/2007/2891/Фкз від 09.11.2007р. ТОВ «ФК «Фінрайт» (договір від 29.04.2020), яке відступило право вимоги за цим договором ТОВ «ФК «Дніпро-фінансгруп» (договір від 12.05.2020). Тому суд виснував, що ТОВ «ФК «Дніпро-фінансгруп» не було стороною у справі, що свідчить про необізнаність ТОВ «ФК «Діпрофінансгруп» про смерть ОСОБА_4 .

Проте такі висновки суду є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки у повному обсязі переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Заміна осіб у зобов`язанні може набувати форми заміни кредитора або заміни боржника. Заміна кредитора - це уступка кредитором своїх прав вимоги за зобов`язанням іншій особі. Вона має назву цесії. Кредитор, який поступається своїм правом вимоги за зобов`язанням третій особі, називається цедентом, а особа, якій кредитор поступається своїм правом вимоги за зобов`язанням - цесіонарієм.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні є відступлення права вимоги, яке передбачає універсаль-не правонаступництво, коли до правонаступника разом з правами первісного кредитора переходять і його обов`язки.

Отже, обізнаність первісного кредитора про смерть боржника вказує на те, що й новий кредитор має бути обізнаний про ці обставини, а якщо цього не відбувається, то таке становище свідчить лише про недобросовісність сторони за договором відступлення права вимоги, тобто первісного кредитора по відношенню до нового, але ажніяк не звільняє нового кредитора від виконання обов`язків, які виникли у зв`язку з цими обставинами (смертю кредитора).

Таким чином, в ході апеляційного розгляду справи колегія встановила такі обставини, які свідчать про обґрунтованість скарги позивача щодо незаконності набуття права власності ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на іпотечне майно, а тому він в позові є належним відповідачем.

Щодо висновків суду про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем, колегія вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем та припинення речового права ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на спірну квартиру. Але наразі позивач оскаржує рішення суду лише в частині відмови у вимогах про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом № 1952-IV.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV).

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону № 1952-IV).

У частині третій статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) встановлено, що право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержате- ля на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Тобто державна реєстрація права власності закріплена законом як елемент позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

У практиці Великої Палати закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно (такий висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц і в подальшому повторювався у практиці Верховного Суду). Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (пункт 4.17), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13) та інші).

Отже, державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «ФК

«Дніпрофінансгруп» - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття права власності на таке майно за цим кредитором та водночас елемент позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Внаслідок цього право позивача було порушено та між сторонами виник спір про право цивільне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

У статті 16 ЦК України визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів. Ці способи захисту є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами.

Якщо позивач, зокрема, спадкоємець померлого іпотекодавця вважає порушеними свої права на предмет іпотеки (внаслідок позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачем), він може, з огляду на фактичні обставини, вимагати відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). Цей спосіб захисту застосовується у випадку вчинення однією із сторін правопорушення, в результаті чого порушені права та законні інтереси іншої сторони. При цьому позивач повинен довести, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснено всупереч вимогам закону, тобто з порушенням прав позивача.

Як зазначено вище, у цій справі апеляційним судом встановлено порушення прав позивача. Як наслідок, слід встановити належний та ефективний спосіб захисту прав позивача з огляду на обставини цієї справи.

За матерілами справи встановлено, що на час розгляду справи спірне нерухоме майно не відчужувалось третім особам. На момент звернення позивача з позовом та розгляду справи судом першої інстанції право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст та правову природу. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас, коли власник та володілець майна не перебували у договірних відносинах один з одним, власник майна може використовувати речово-правові способи захисту.

Зважаючи на обставини цієї справи, які встановлені вище та існували на момент звернення позивача з позовом та прийняття рішення судом першої інстанції, для захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Вказане відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Зокрема, й правонаступником боржника/іпотекодавця у разі порушення його прав, як це було встановлено в цій справі.

При цьому абзацом другим частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на

підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Оскільки порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», заявлені ним позовні вимоги про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав від 10.03.2021 опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення.

Отже, враховуючи обставини конкретної справи та за умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту.

Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Такий правовий висновок міститься у постанові ВП ВС від 01.02.2023р. у справі № 316/2082/19.

Зважаючи на все вище наведене, колегія вважає, що позивач обґрунтовано заявив вимоги як до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», так і до державного реєстратора, який мав належним чином здійснити перевірку пакета документів, поданого для реєстрації, але такого обов`язку не виконав, а також, оскільки саме на останнього буде покладено обов`язок скасовувати рішення про право власності.

З огляду на встановлені на стадії апеляційного провадження обставини, колегія відповідно до приписів п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує рішення суду в оскаржуваній частині із прийняттям постанови про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Юрія Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10.01.2021 09:36:27 щодо об`єкта нерухомого майна: квартири площею 55,45 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

« ДНІПРОФІНАНСГРУП». В частині вимог щодо припинення речового права - права власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» рішення суду не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Вирішуючи питання щодо судового збору відповідно до положень ч. 13 статті 141 ЦПК України, колегія вважає за необхідне стягнути пропорційно до задоволеної однієї вимоги судовий збір за подання позову в сумі 908 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 1362 грн., що разом складає 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника - адвоката Ткаченка Сергія Петровича задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2023 року у цій справі скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лютого Юрія Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 56996067 від 10.01.2021 09:36:27 щодо об`єкта нерухомого майна: квартири площею 55,45 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

« ДНІПРОФІНАНСГРУП»

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і не переглядалось.

Стягнути з ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 15 червня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова