Номер провадження: 22-ц/813/5532/23
Справа № 504/661/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 ,

на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 листопада 2022 року,

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині, в обґрунтування якого зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 9,89 га, розташованої на території Кремидівської сільської ради та житлового будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя спадкодавець залишив два заповіти якими заповідав усе майно яке буде йому належати на момент смерті ОСОБА_8 , а земельну ділянку (пай) площею 9,89 га - ОСОБА_6 ..

Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом та особами з інвалідністю ІІ групи, тому на підставі ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині. Для оформлення прав на спадщину після смерті батька позивачі завернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте отримали відмову.

Позивачі просили суд визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 по 1/8 частці за кожним, на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки(паю) площею 9,89 га, розташованої на території Кремидівської сільської ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Комінтернівський районний суд Одеської області рішенням від 27 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині задовольнив.

Визнав за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/8 частини спадкового майна, за кожним, а саме: 1/8 частини земельної ділянки площею 9,89 га належної спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД №089731 виданого на підставі рішення 9 сесії ХХІІІ скликання Кремидівської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 16 грудня 1999 року №53, яка розташована на території Кремидівської сільської ради для ведення сільськогосподарського виробництва; 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на підставі договору купівлі - продажу укладеного 08 березня 1984 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 28 березня 1984 року та зареєстровано в реєстрі за №14.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що спадкодавець на момент смерті фактично був власником земельної ділянки та житлового будинку, у спадкодавця четверо спадкоємців першої черги які б у випадку спадкування за законом отримали б у спадщину кожен по 1/4 від спадкової маси, однак позивачі мають право на обов`язкову частку як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця (особи з інвалідністю ІІ групи), тому мають право на обов`язкову частку у розмірі 1/8 частин від усього спадкового майна

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В уточненій редакції апеляційної скарги ОСОБА_4 просить рішення скасувати в частині визнання за ОСОБА_1 права на обов`язкову частку у спадщини на 1/8 частини земельної ділянки та ухвалити у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині на 1/8 частини земельної ділянки, площею 9,89 га відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що наявні підстави для застосування положень ст. 1224 ЦК України, оскільки у провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває справа № 504/4053/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та Кремидівської сільської ради Одеської області про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації державного акта та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинку, які є об`єктами спадкування, і на відкрите кримінальне провадження за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190 КК України. Вказаними обставинами підтверджуються факти нанесення спадкодавцю тілесних ушкоджень з боку позивачів.

Також зазначила, що не повідомлена про розгляд справи.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.04.2023 року роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзивів не надходило.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги з додатками отримали 10.05.2023 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_4 копію ухвали про відкриття провадження отримала 02.05.2023 року, що підтверджується розпискою.

В судове засідання учасники справи не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 отримали судові повістки 16.05.2023 року, 19.05.2023 року, 18.05.2023 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_10 у судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

ОСОБА_4 , ОСОБА_8 отримали повістки 19.05.2023 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_6 повідомлений відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права на обов`язкову частку у спадщині на 1/8 частини земельної ділянки площею 9,89 га, яка розташована на території Кремидівської сільської ради для ведення сільськогосподарського виробництва, тому рішення суду в іншій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що спадкодавцю ОСОБА_7 на час смерті на праві власності належали земельна ділянка та житловий будинок. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений30 вересня 2008 року, яким заповідавонуці ОСОБА_8 , все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому, та на що за законом матиме право. Також, 15 жовтня 2009 року ОСОБА_7 склав заповіт, за яким земельну ділянку площею 9,89 га, розташовану на території Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області заповідав ОСОБА_6 . Позивачі є спадкоємцями першої групи та відповідно до ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки є особами з інвалідністю ІІ групи.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, архівною випискою з запису актів про шлюб.

За життя ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений30 вересня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Столовою Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 2692, яким заповідавонуці ОСОБА_8 , все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому, та на що за законом матиме право.

15 жовтня 2009 року ОСОБА_7 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області Філіпповою Г.О., яким належну йому земельну ділянку (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №089731) площею 9,89 га, розташовану на території Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідав ОСОБА_6 .

Згідно копії державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД №089731, виданого на підставі рішення 9 сесії ХХІІІ скликання Кремидівської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 16 грудня 1999 року № 53, ОСОБА_7 за життя належала земельна ділянка площею 9,89 га в межах згідно планом на території Кремидівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9,89 га та житлового будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

14 квітня 2015 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області заведено спадкову справу № 115/2015. Згідно вказаної спадкової справи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулись: ОСОБА_8 (онука та спадкоємець за заповітом), ОСОБА_4 (донька), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_1 (син), ОСОБА_6 (спадкоємець за заповітом).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки ОСОБА_7 склав заповіти, за умовами яких заповідав все своє майно онуці ОСОБА_8 , а земельну ділянку площею 9,89 га, розташовану на території Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_6 , то у даному випадку спадкування здійснюється за заповітом.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

У рішенні Конституційного Суду України у справі про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014 вказано, що «в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності».

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги.

Отже, за правилами ЦК України до таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення (стаття 1266 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачі на час відкриття спадщини є особами з інвалідністю 2 групи, тому мають право на обов`язкову частку в спадщині після смерті батька ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги про те, що в провадженні СВ Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000032 від 28.05.2013 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 190 КК України, заявою ОСОБА_7 щодо нанесення тілесних ушкоджень сином ОСОБА_1 , тому останній відповідно до ч. 1 ст. 1224 ЦК України не має права на спадкування, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Підставою для усунення особи від права на спадкування за частиною першою статті 1224 ЦК України є наявність в її діях вини у формі умислу.

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 644/5164/16-ц зазначено, оскільки діяння, зазначені у частині першій статті 1224 ЦК України є кримінально караними, то вони повинні бути підтверджені обвинувальним вироком суду або постановою про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, які є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування.

За наявності постановлених у кримінальному судочинстві, вказаних судових рішень, які набрали законної сили, ухвалення окремого рішення суду у цивільній справі про усунення від спадкування не вимагається, оскільки особа яка умисно позбавила життя спадкодавця не має права на спадкування в силу закону.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Скаржником, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів, а саме вирок суду, або постанову про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, на підтвердження обставини, вчинення позивачем ОСОБА_1 дій відносно спадкодавця ОСОБА_7 , які б були підставою для його усунення від права спадкування, згідно з частиною першою статті 1224 ЦК України, тому відсутні підстави усунення ОСОБА_1 від права на спадкування, визначені частиною першою статті 1224 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність підстав для усунення ОСОБА_1 від права на спадкування після смерті ОСОБА_7 на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, проте скаржником у встановленому законом порядку такі вимоги не заявлялися.

Не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про наявність у провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області цивільної справи № 504/4053/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Кремидівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на земельну ділянку, скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок, виходячи з наступного.

Комінтернівський районний суд Одеської області ухвалою від 11 вересня 2018 року провадження у вказаній справі зупинив до вирішення цивільної справи № 504/4053/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку, скасування державної реєстрації державного акта та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.11.2021 року у справі № 504/4053/16 позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Кремидівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання недійсним та скасування державного акта на земельну ділянку, скасування державної реєстрації державного акта та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок залишено без розгляду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 грудня 2021 року провадження у даній справі відновлено, оскільки у цивільній справі № 504/4053/16 позовна заява залишена без розгляду. Справу призначено до судового розгляду на 07 березня 2022 року на 10:30 год.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.02.2023 року ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначені обставини свідчать про те, що на час ухвалення судом першої інстанції рішення суду в даній справі, на розгляді суду першої інстанції не перебувала справа № 504/4053/16.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставні, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 березня 2017 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині та призначено судове засідання на 19 червня 2017 року.

Справа неодноразово призначалась в судове засідання на 11 вересня 2017 року, 14 листопада 2017 року, 05 березня 2018 року, 11 вересня 2018 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 вересня 2018 року провадження у справі № 504/661/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову частку у спадщині зупинено до вирішення цивільної справи № 504/4053/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акта на земельну ділянку, скасування державної реєстрації державного акта та скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Комінтернівський районний суд Одеської області ухвалою від 23 грудня 2021 року провадження у справі № 504/661/17 відновив та справу призначив до судового розгляду на 07 березня 2022 року.

Розгляд справи призначався на 16 червня 2022 року, на 15 вересня 2022 року, на 27 жовтня 2022 року, коли ухвалено оскаржуване рішення.

Повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Частинами першою, другою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Із матеріалів справи вбачається, що судова кореспонденція (судові повістки на 15 вересня 2022 року, 27 жовтня 2022 року) направлялися ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , проте повернулися до суду з відміткою, що адресат відмовився отримувати, що підтверджується довідками про причини повернення, які містять підпис працівника Укрпошти (а. с. 147, 151, 152).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в розумінні вимог пункту третього частини восьмої статті 128 ЦПК України сторона відповідач ОСОБА_4 є належним чином повідомленою судом першої інстанції про час та дату судових засідань призначених на 15 вересня 2022 року та на 27 жовтня 2022 року.

З огляду на викладене, доводи апеляційної карги про те, що скаржник не була належним чином повідомлена про судове засідання призначене на 27 жовтня 2022 року є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та матеріалах справи.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 листопада 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 червня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький