КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3757/18
Провадження № 4-с/947/32/23
УХВАЛА

15.06.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за скаргою

Департаменту міського господарства Одеської міської ради

на рішення головного державного виконавця

Відділу примусового виконання рішень

Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області

Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

Щеглової Євгенії Віталіївни,

за участі заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

про визнання незаконною та скасування

постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

10.01.2022 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла скарга Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця, в якій заявник просить суд визнати незаконними та скасувати постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни винесені в рамках виконавчого провадження ВП №67880375:

- постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року;

- постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021 року;

- постанову про стягнення виконавчого збору від 15.12.2021 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, справу за вказаною скаргою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.01.2022 року скаргу Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця - повернуто скаржнику без розгляду.

Заявник будучи незгодним з вказаною ухвалою судді, 27.01.2022 року звернувся до суду з відповідною апеляційною скаргою.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.02.2023 року ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 12.01.2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

27.03.2023 року матеріали справи передані головуючому судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27.03.2023 року у відкритті провадженні за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, в частині вимог про визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця винесених в рамках виконавчого провадження ВП №67880375: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.12.2021 року та про стягнення виконавчого збору від 15.12.2021 року відмовлено.

Роз`яснено скаржнику, що він має звернутися з даними вимогами до відповідного адміністративного суду.

Прийнято скаргу до розгляду та відкрито провадження у справі за скаргою Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, в частині вимоги про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року.

Також, ухвалою судді від 27.03.2023 року залучено до участі по справі в якості заінтересованої особи - ОСОБА_1 .

Зобов`язано Департамент міського господарства Одеської міської ради, не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, направити заінтересованій особі по справі: ОСОБА_1 , - копії скарги з усіма наданими до неї додатками, а докази такого направлення надати суду до початку судового засідання.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до суду в строк до 25 квітня 2023 року, належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №67880375

Так, в обґрунтування скарги в частині вимоги за якою відкрито провадження у справі, заявник Департамент міського господарства Одеської міської ради посилається на те, що 29.10.2021 року Київським районним судом міста Одеси на виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 14.11.2018 року по справі №520/3757/18 видано стягувачеві ОСОБА_1 виконавчий лист, яким зобов`язано Департамент міського господарства Одеської міської ради не перешкоджати та оформити ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного виконавчого листа, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Євгенію Віталіївною 15.12.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67880375.

Однак, як стверджує заявник, з заявою про відкриття виконавчого провадження та цим виконавчим документом, стягувач звернувся до державної виконавчої служби 13.12.2021 року.

У відповідності до абз.1 ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

На підставі викладеного, представник боржника за виконавчим провадженням - Департаменту міського господарства Одеської міської ради вважає вказану постанову незаконною та підлягаючою до скасування, оскільки винесена з порушенням вимог ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження не наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа.

Також, заявник зазначає, що в супереч вимогам законодавства, оспорювана постанова про відкриття виконавчого провадження не містить мотивів, з яких державним виконавцем прийнято вказано рішення.

Крім викладеного, заявник стверджує, що державним виконавцем в порушення вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» не було скеровано не пізніше наступного робочого дня з дня винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року її копію боржникові, а фактично скеровано лише 22.12.2021 року.

Додатково заявник в обґрунтування скарги посилається на те, що Департаментом міського господарства Одеської міської ради жодним чином не створюється перешкод ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям в оформленні приватизації квартири АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 було роз`яснено про необхідність подання відповідних документів для розгляду цього питання. Також, заявник зазначає, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 14.11.2018 року не зобов`язує Департамент оформити ОСОБА_1 приватизувати квартиру АДРЕСА_1 всупереч вимогам чинного законодавства України.

За наслідком викладеного, заявник Департамент міського господарства Одеської міської ради вважає наявними підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року.

22.05.2023 року до суду надійшли письмові заперечення проти задоволення скарги від представника стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_1 , в яких останній просить суд відмовити у задоволенні скарги, з підстав повної необґрунтованості та безпідставності викладених доводів в її обґрунтування. Також представник вказує, що затримка в один день у винесенні державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження жодним чином не свідчить про порушене цим права та інтереси боржника за виконавчим провадженням, а відтак не свідчить про наявність обґрунтованих підстав для скасування відповідної постанови та невиконання рішення суду, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

23.05.2023 року до суду надійшли заперечення проти задоволення скарги від представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в яких останній просить суд відмовити у задоволенні скарги. До вказаних заперечень, представником державної виконавчої служби на виконання ухвали суду від 27.03.2023 року також додано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №67880375.

В обґрунтування заперечень, державним виконавець вказує, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та процедури встановленої законом, а у відповідності до абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом. Також, представник державної виконавчої служби зазначив, що наразі Департаментом міського господарства Одеської міської ради рішення суду не виконано.

В судовому засіданні призначеному на 15.06.2023 року представник скаржника Департаменту міського господарства Одеської міської ради вказану скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні.

Представник стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_1 - ОСОБА_4 заперечував проти задоволення скарги.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце її проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає скаргу не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в проваджені Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №520/3757/18 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про зобов`язання оформити приватизацію житлового приміщення.

За наслідком розгляду вказаної справи, 14.11.2018 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення суду, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задоволені. Зобов`язано Департамент міського господарства Одеської міської ради не перешкоджати та оформити ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Вказане рішення суду не оскаржувалось сторонами по справі та набрало законної сили 18.12.2018 року.

29.10.2021 року Київським районним судом міста Одеси видано стягувачеві ОСОБА_1 виконавчий лист №520/3757/18 відносно боржника Департаменту міського господарства Одеської міської ради про зобов`язання Департамент міського господарства Одеської міської ради не перешкоджати та оформити ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

У відповідності до наданих до суду копій матеріалів виконавчого провадження АСВП №67880375, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з заявою про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2021 року, разом з оригіналом вказаного виконавчого документа, до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Вказаним матеріалам виконавчого провадження присвоєно №67880375, розподілено головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловій Євгенії Віталіївні та передані 13.12.2021 року.

За вказаною заявою, головним державним виконавцем Щегловою Є.В. 15.12.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/3757/18, виданого 29.10.2021 року Київським районним судом міста Одеси, на підставі ст.. 3,4,24,25,26,27 Закону України «про виконавче провадження».

У зазначеній постанові зазначено про необхідність боржникові виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 26000,00 грн. роз`яснено про порядок її оскарження.

У відповідності до наявного в матеріалах виконавчого провадження супровідного листа, головним державним виконавцем засвідчено про скерування вказаної копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року на адресу боржника Департаменту міського господарства Одеської міської ради 15.12.2021 року.

Також судом встановлено, що тієї ж дати, 15.12.2021 року головним державним виконавцем Щегловою Є.В. в рамках виконавчого провадження АСВП №67880375 винесені наступні постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про стягнення виконавчого збору.

Щодо заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією У країни. Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Крім того, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Вказане також передбачено пунктом 5 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року за №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802 (надалі за текстом Інструкція), яким передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 7 вказаної Інструкції встановлено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Приймаючи вищевикладене, судом встановлено, що оскаржувана постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни від 15.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №67880375, за формою, змістом та реквізитами відповідає усім визначеним вимогам пункту 7 Інструкції та ч.6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, оскаржувана постанова містить інформацію про справляння виконавчого збору з боржника, про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів. У відповідності до необхідних реквізитів, постанова містить: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа; повного найменування боржника - юридичної особи; мотивувальну частину, яка складається з норм закону, на підставі яких винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови.

Будь-яких доводів про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, визначених статтями 4, 5 Закону України «Про виконавче провадження» заявником, як скаржником по справі, не наведено, та судом такі підстави не встановлені.

За наслідком чого, суд вважає, що головним державним виконавцем Щегловою Є.В. правомірно та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та положень Інструкції здійснені дії з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року з примусового виконання виконавчого листа №520/3757/18, виданого 29.10.2021 року Київським районним судом міста Одеси, на підставі належним чином поданої ОСОБА_1 , як стягувачем, заяви про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2021 року.

Щодо доводів про порушення головним державним виконавцем процесуального строку на винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Так, приймаючи вище встановлені обставини, а саме звернення стягувача з заявою про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2021 року, яка надійшла до відділу державної виконавчої служби та передана державному виконавцю 13.12.2021 року, та винесенням оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження 15.12.2021 року, судом встановлено, що головним державним виконавцем в супереч приписам ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову не на наступний робочий день з дня надходження до нього виконавчого документа, а з перебігом в один день.

Також судом встановлено, що копію вищевказаної постанови від 15.12.2021 року у відповідності до наявного в матеріалах виконавчого провадження супровідного листа, було скеровано на адресу боржника Департаменту міського господарства Одеської міської ради 15.12.2021 року.

У відповідності до наданого боржником поштового конверту та трекінгу Укрпошта, зазначена поштова кореспонденція була скерована 22.12.2021 року та отримана Департаментом міського господарства Одеської міської ради 28.12.2021 року, що в свою чергу не спростовано головним державним виконавцем.

На підставі викладеного суд погоджується з доводами скаржника Департаменту міського господарства Одеської міської ради про наявність порушення державним виконавцем процесуального строку з прийняття оскаржуваної постанови від 15.12.2021 року та надісланні її копії в межах виконавчого провадження АСВП №67880375.

Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до ч.5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Частиною 1 статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17 (провадження № 12-127гс19) зроблено висновок, що обєктом захисту виступає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 зазначено, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі №641/7824/18 (провадження № 61-10355св 19) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Отже, захисту підлягає не будь-яке право особи, а лише таке, яке являється порушеним, невизнаним або оспорюється.

Обов`язковою підставою звернення до суду є порушення прав і свобод сторони виконавчого провадження, в даному випадку боржника.

Боржник повинен довести яким чином його права порушено з огляду на те, що рішенням суду саме його зобов`язано вчинити певні дії, для відновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, в порушенням вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, скаржником Департаментом міського господарства Одеської міської ради не доведено жодним чином в чому саме полягає порушене його право та/або свободи, внаслідок вказаних дій державного виконавця в частині пропуску строку в один день з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скеруванні її копії.

За наслідком чого, скаржником не доведено порушене право вчиненими державним виконавцем діями зі несвоєчасного винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скерування її копії, а відтак не доведено, що скасування відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження є належним і єдиним способом поновлення таких прав боржника.

Одночасно, суд зазначає, що скаржником не заявлені вимоги стосовно оспорювання саме дій державного виконавця чи зобов`язання вчинити його певні дії, спрямовані на подальші дії з виконання рішення суду.

Рішення державного виконавця, яке по суті Закону є правомірним та законним, не може бути визнано неправомірним та скасоване лише з формальних міркувань скаржника.

Одночасно судом приймається, що станом на час розгляду скарги, рішення Київського районного суду міста Одеси від 14.11.2018 року по справі №520/3757/18, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню, не виконано боржником.

Отже, доводи сторони скаржника про те, що недотримання державним виконавцем процесуального строку під час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження та скеруванні її копії, на переконання суду не є достатніми для її скасування з урахуванням ходу виконавчого провадження та наявності факту не виконання рішення суду на протязі більше півтора роки.

За наслідком викладеного, приймаючи, що оскаржувана постанова від 15.12.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №67880375, винесена державним виконавцем в межах своїх повноважень, відповідає за суттю, формою, змістом та критеріями вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та безпосередньо спрямована на виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 14.11.2018 року по справі №520/3757/18, яке підлягає обов`язковому виконанню, одночасно приймаючи що процесуальні недоліки допущені під час її винесення жодним чином не порушуються права і свободи боржника, суд вважає скаргу необґрунтованою та не підлягаючою до задоволення.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. ст. 124, 129 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги скарги є недостатніми та задоволенню не підлягають.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 81, 84, 89, 352, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Департаменту міського господарства Одеської міської ради на рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Євгенії Віталіївни, за участі заінтересованої особи - ОСОБА_1 , про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2021 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 16.06.2023 року.

Головуючий Калініченко Л. В.