Справа № 197/733/22
Номер провадження № 2/521/3926/23
УХВАЛА

12 червня 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м.Одеси Рядча Т.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Табінського Олега Володимировича про зняття арешту,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 до приватного виконавця Табінського Олега Володимировича про зняття арешту.

В позовній заяві позивач вказала, що 01.10.2018 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області винесено заочне рішення, яким позов ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 14 272,58 грн. та понесені судові витрати в розмірі 1762 грн. 03.01.2019 року на підставі вказаного рішення Великоолександрівським ВДВС у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження за №57993367. 27.09.2021 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження, у зв`язку з тим, що рішення суду виконано в повному обсязі. Всупереч цьому, позивачка вказує, що арешт з її карткового рахунку, відкритого у філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» знятий не був, оскільки арешт коштів на рахунки позивача був накладений приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В. Зазначила, що про арешт коштів, накладений приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В., їй нічого невідомо, вважає, що він є безпідставний та незаконний, просить його скасувати.

Відповідно до ч. 1ст.4ЦПК України кожна особа має право саме в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року справа № 577/4541/20 провадження № 61-8240св21.

Суд вважає доцільним зауважити, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.186ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд дійшов висновку, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, а отже необхідно відмовити у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 186, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Табінського Олега Володимировича про зняття арешту

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.І. Рядча