Провадження № 22-ц/811/128/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м.Львів

Справа 522/10208/20

Провадження № 22ц/811/128/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Сколе 18 жовтня 2022 року у складі судді Ясінського Ю.Є., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними, -

встановив:

26 червня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25 березня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладені договори купівлі-продажу, псвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., за якими ОСОБА_6 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 208,8 кв.м, земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0406, площею 0,1 га та земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0407, площею 0,0935 га розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що ОСОБА_2 , та її чоловік - ОСОБА_7 є його боржниками. Загальна сума заборгованості складає 50 000 доларів США, що змусило його звернутись до суду за захистом своїх прав. Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23 жовтня 2017 року у справі № 522/7124/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 2 жовтня 2019 року, з відповідачів солідарно стягнуто на його користь борг за розпискою від 31 травня 2014 року у розмірі 30 000 доларів США, за борговою розпискою від 30 червня 2014 року - 20 000 доларів США, всього: 50 000 доларів США. Стверджує, що 21 червня 2018 року Приморським районним судом м. Одеси видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зазначеного боргу. Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про стягнення з ОСОБА_7 у солідарному порядку на його користь суму боргу на загальну суму 50 000 доларів США, та постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, відносно боржника - ОСОБА_2 про стягнення з неї солідарно на його ( ОСОБА_3 ) користь боргу у загальному розмірі 50 000 доларів США. Приватним виконавцем Щерабковою Ю.С. 4 листопада 2019 року винесено постанову про арешт всього майна боржників. Під час виконання рішення суду приватним виконавцем встановлено, що відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 522/7303/17: визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку б/н площею 0,1 га, зокрема по угіддях: 0,1000 га-землі змішаного типу, кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0406, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Діордієвою І .В., зареєстрований в реєстрі за № 1733, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_9 2 вересня 2015 року, та повернуто земельну ділянку у власність ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Діордієвою І.В., укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_9 , та повернуто будинок у власність ОСОБА_2 . Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0935 га, в тому числі по угіддях 0,0935 га - сіножаті, кадастровий номер земельної ділянки - :01:009:0407, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Діордієвою І.В., площею 0,0935 га, в тому числі по угіддях 0,0935 га - сіножаті, кадастровий номер земельної ділянки - :01:009:0407, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу ДеордієвоюІ .В. площею 0,0935 га, в тому числі по угіддях 0,0935 га - сіножаті, кадастровий номер земельної ділянки - :01:009:0407, посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Діордієвою І.В. та повернуто земельну ділянку у власність ОСОБА_2 . Вважає, що ОСОБА_2 , розуміючи, що на нерухоме майно (житловий будинок та земельні ділянки), розташовані у смт. Славське, може бути звернуте стягнення в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, вчинила свідомі дії щодо уникнення звернення стягнення на належне їй майно, здійснила реєстрацію права власності на вказані об`єкти нерухомого майна на своє ім`я та провела відчуження цього майна ОСОБА_4 шляхом укладення з ним договорів купівлі-продажу, заздалегідь будучи обізнаною про ухвалення судового рішення щодо солідарного стягнення з неї та її чоловіка коштів на загальну суму 50 000 доларів США, та про існування виконавчого провадження в межах якого накладений арешт на усе її майно боржників.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року позов задоволено. Визнано недійсними договори купівлі-продажу, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 : реєстраційний номер 2706, посвідчений 25 березня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., за яким ОСОБА_4 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер 2708, посвідчений 25 березня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., за яким ОСОБА_4 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0406 площею 0,1 га, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер 2710, посвідчений 25 березня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., за яким ОСОБА_4 набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0407 площею 0,0935 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; а також договір купівлі - продажу, реєстраційний номер 2450, посвідчений 19 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за яким ОСОБА_5 набув у власність земельну ділянку б/н, площею 0,0935 га., в тому числі по угіддях 0,0935 га.- сіножаті, кадастровий номер земельної ділянки - :01:009:0407, яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 ; договір іпотеки, реєстраційний номер 2442, посвідчений 19 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за яким ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 в якості забезпечення виконання зобов`язань: земельну ділянку б/н, площею 0,1 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0406, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 , та житловий будинок АДРЕСА_1 . Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не надав юридичної оцінки, не дослідив всі надані сторонами докази, за відсутності доказів на підтвердження посилань позивача, що виключає можливість задоволення позовних вимог. Вважає, що позивач не мав права звернення до суду з вимогою визнання недійсними договорів, що є предметом спору, оскільки не може вважатися заінтересованою особою, яка має право на таке оспорювання. Звертає увагу, що на те, що на час звернення ОСОБА_3 до суду та винесення судового рішення, спірне майно не перебувало у її власності, а тому жодним чином не могло вплинути на реалізацію позивачем своїх майнових прав в межах виконання судового рішення про стягнення боргу з огляду на те, що він не є «заінтересованою особою» в розумінні чинного законодавства в розрізі права оскарження дійсності правочину. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 25 березня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено оспорювані договори купівлі-продажу, що стверджується довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за індексними номерами: 207457272, 207470497 від 24 квітня 2020 року, а також довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо власника вищевказаних об`єктів нерухомості - ОСОБА_4 за індексними номерами: 213169200, 213175074 від 19 червня 2020 року та витягом від 24 червня 2020 року.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є боржниками ОСОБА_3 . Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2017 року у справі № 522/7124/17, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2018 року, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_7 про стягнення боргу. Стягнуто з солідарно з відповідачів на користь позивача борг за розпискою від 31 травня 2014 року у розмірі 30 000 доларів США, за борговою розпискою від 30 червня 2014 року у розмірі 20 000 доларів США, всього - 50 000 доларів США.

21 червня 2018 року Приморським районним судом м. Одеси видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зазначеного боргу.

2 жовтня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

Постановою приватного виконавця Щербакова Ю.С. від 2 жовтня 2019 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_7

4 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 відносно ОСОБА_2 про стягнення з неї солідарно на користь ОСОБА_3 50 000 доларів США на підставі виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси за № 522/7124/17, виданого 21 червня 2018 року; та винесено постанову про арешт всього майна боржника, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження.

Під час виконання рішення суду приватним виконавцем встановлено, що відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 522/7303/17 визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку б/н площею 0,1 га, зокрема, по угіддях: 0,1000 га-землі змішаного типу, кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0406, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Діордієвою І.В., зареєстрований в реєстрі за №1733, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_9 2 вересня 2015 року, повернуто земельну ділянку у власність ОСОБА_2 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Діордієвою І.В., укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_9 , повернуто будинок у власність ОСОБА_2 ; визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0935 га, в тому числі по угіддях 0,0935 га - сіножаті, кадастровий номер земельної ділянки - :01:009:0407, повернуто земельну ділянку у власність ОСОБА_2 .

Встановлено, що 24 березня 2020 року завідувач Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П., здійснила реєстрацію правa власності за ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 522/7303/17 на наступні об`єкти нерухомого майна: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,1 га, зокрема по угіддях: 0,1000 га - землі змішаного типу, кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0406; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0935 га, в тому числі по угіддях: 0,0935 га - сіножаті, кадастровий номер земельної ділянки - :01:009:0407.

Згідно договорів купівлі - продажу від 25 березня 2020 року, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_4 вказаний житловий будинок, розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ; земельні ділянки, що знаходитяться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0935 га, кадастровий номер::01:009:0407, та площею 0,1000 га, кадастровий номер: :01:009:0406.

З відповіді Іванківської районної державної нотаріальної контори від 4 лютого 2021 року за № 91/01-16 вбачається, що 31 березня 2020 року та 3 квітня 2020 року виявлено факти втручання в роботу єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно (несанкціоноване втручання). Невідомими особами скасовано декілька заборон на відчуження нерухомого майна. Також від її імені на підставі рішення Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 522/7303/17 зареєстровано наступні об`єкти нерухомого майна, а саме: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, зокрема по угіддях: 0,1000 га-землі змішаного типу, кадастровий номер земельної ділянки : 01: 009: 0406; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0935 га, в тому числі по угіддях: 0,0935 га - сіножаті, кадастровий номер земельної ділянки - :01:009:0407. Завідувачем Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П. вжито заходів по відміні незакінчених реєстраційних дій. Також повідомлено в правоохоронні органи про факт несанкціонованого втручання в роботу державних реєстрів.

Згідно договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0935 га, кадастровий номер :01:009:0407.

Згідно іпотечного договору від 19 жовтня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., ОСОБА_4 у забезпечення виконання грошових зобов`язань перед ОСОБА_5 , передав йому в іпотеку: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0406, та житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 208,8кв.м, житловою площею 92,2 кв.м.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них.

Згідно із п. 8 ст. 49 цього Закону нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників.

Згідно із ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (ст. 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним.

Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи».

Згідно із постановою Верховного Суду України у справі за № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом, не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч.3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із ст. ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1,8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними вказаних договорів купівлі-продажу та іпотечного договору, оскільки відчуження майна здійснено особою, яка набула право власності на підставі оскаржуваних правочинів.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач, будучи обізнаною про наявність невиконаного судового рішення про солідарне стягнення з неї заборгованості на користь ОСОБА_3 , про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження, в межах якого приватним виконавцем накладено арешт на все її майно, в порушення принципу добросовісності, здійснила відчуження належних їй двох земельних ділянок та житлового будинку на користь ОСОБА_4 шляхом укладення з останнім оскаржуваних договорів купівлі-продажу, чим порушила принцип добросовісності цивільних правовідносин.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Верховний Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц зазначив, що позивач вправі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України) та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена в ст. 234 цього Кодексу, так і передбачена в ст. 228 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 зазначено, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю й повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із ч.ч.2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки укладає договір, який порушує майнові інтереси кредитора та спрямований на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

На час вчинення оспорюваних правочинів ОСОБА_2 знала про існування боргу перед позивачем та про відкрите виконавче провадження щодо стягнення із неї коштів. Вона могла передбачити негативні наслідки відчуження майна, у зв`язку із цим, вчинила правочини по продажу свого майна з наміром виведення його з під процедури звернення стягнення на це майно, що є підставою для визнання таких договорів недійсними.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки оспорювані правочини мають ознаки фраудаторності (правочин, який вчинений боржником на шкоду кредитору).

У постанові Верховного Суду від 7 жовтня 2020 року (справа № 755/17944/18) сформульовано висновок щодо конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі.

У постанові від 19 травня 2021 року по справі № 693/624/19 Верховний Суд застосував цю конструкцію, врахувавши момент вчинення договору (після відкриття провадження у справі про стягнення боргу), сформулював висновок, що боржник діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами, оскільки вчинив оспорювані договори, які порушують майнові інтереси кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника, а отже «вжив право на зло».

У постанові від 26 травня 2021 року (справа № 727/2525/20) Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу кредитора, який звернувся з позовом про визнання недійсним договору, учиненого боржником, та нагадав висновок Верховного Суду у справі № 922/1903/18 про те, що боржник, який вчиняє дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики, діє очевидно недобросовісно і зловживає правами стосовно кредитора. Водночас будь-який правочин, вчинений боржником, у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.

Згідно із частинами першою-четвертою ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, та не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк