Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/283/23

номер провадження 2-о/695/31/23

09 червня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Варданян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Новодмитрівська сільська рада Золотоніського району Черкаської області про встановлення факту родинних відносин та спільного проживання на день смерті спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про встановлення факту родинних відносин та спільного проживання на день смерті спадкодавця, в якій просить:

- встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її матір`ю;

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 на час її смерті з її дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 після тривалої тяжкої хвороби на рак померла мати заявниці ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку в межах Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину заявниці було відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують її родинні відносини з померлою, так як в актовому записі про шлюб померлої вказано її прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_3 . Під час реєстрації шлюбу батьків заявниці було допущено довільний переклад прізвища батька в російськомовній транскрипції « ОСОБА_4 » на українську мову « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та, в свою чергу, в зв`язку зі зміною прізвища при укладенні шлюбу, дошлюбне прізвище матері « ОСОБА_5 » змінено на « ОСОБА_3 » (в україномовній транскрипції). У подальшому цю помилку в написанні прізвища було виправлено, оскільки в паспорті громадянина України на підставі якого було виписано свідоцтво про смерть, було зазначено вірно прізвище матері заявниці - « ОСОБА_6 ».

На час звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , минув значний проміжок часу, і в заявниці не зберігся паспорт матері, тому вона не мала змогли підтвердити, що на день її смерті вони проживали разом. Це стало другою причиною для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину.

У судовому засіданні заявниця підтвердила обставини, викладені в заяві. Представник заявниці адвокат Міщенко С.В. наполягав на задоволенні заявлених вимог.

Представник заінтересованої особи Новодмитрівської сільської ради в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши доводи учасників справи, показання свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 від 24.05.2021 р. та довідки про внесення відомостей до ЄДДР № від 03.06.2021 р. вбачається, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Лічебне, Білогірський район, АР Крим, Україна.

З копій свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , про шлюб серії НОМЕР_3 , про шлюб серії НОМЕР_4 , про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 ,свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , судом встановлено, що в результаті укладення та розірвання шлюбів заявниця неодноразово змінювала своє прізвище.

Дошлюбне прізвище заявниці (отримане при народженні) ОСОБА_6 . Дана обставина стверджена копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 03.04.1970 р. та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_9 від 10.02.1990 р.

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_8 від 03.04.1970 р. батьками заявниці зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 10.11.2022 р. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 уклали 15.03.1974 р. у виконавчому комітеті Мехедівської сільської ради Драбівського району Черкаської області шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 , виданого повторно 10.11.2022 р. вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Черкаси Черкаської області померла ОСОБА_2 .

Згідно довідки виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 07.12.2022 р. №182 разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проживала без реєстрації на день смерті її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З копії спадкової справи №236/2022, наданої Другою золотоніською державною нотаріальною конторою на запит суду, вбачається, що 19.10.2022 р. із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2 звернулася її дочка ОСОБА_1 . Інші особи із заявами до нотаріуса не зверталися.

20.10.2022 р. нотаріусом Другої золотоніської державної нотаріальної контори Захаровій Л.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Причина - недоведеність факту родинних відносин, в зв`язку з тим, що в актовому записі про шлюб померлої вказано її прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_3 . Також спадкоємиця не подала заяву в шестимісячний строк та постійно не проживала з спадкодавицею.

Показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судовому засіданні стверджено, що мати заявниці ОСОБА_2 була тяжкохворою, проживала з дочкою ОСОБА_12 . Похованням матері займалася заявниця.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Судом достовірно встановлений факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 являється матір`ю заявниці. Даний факт родинних відносин належним чином стверджено доказами, які містяться в матеріалах справи, показаннями свідків, наданими в судовому засіданні, які сумнівів у суду не викликають.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно з спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає з п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , по день смерті останньої, стверджено наявними в справі письмовими доказами та поясненнями свідків у судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність заявлених фактів та можливість задоволення заяви, оскільки встановлення даних фактів породжує для заявниці юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявниця не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76, 264, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 на час її смерті з її дочкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку, встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2023 року.