Справа № 573/2240/23
Номер провадження 2/573/426/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головного управління Національної поліції в Сумській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області про стягнення безпідставно збережених (утриманих) коштів,

в с т а н о в и в :

21.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Білопільського ВДВС, ГУНП в Сумській області, ГУ ДКС України у Сумській області, в якому вказує, що постановою інспектора СРПП ВП №1 (м. Білопілля) від 12.08.2021 серії БАБ №929393 на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. У ході примусового виконання зазначеної постанови Білопільським ВДВС у виконавчому провадженні №66806566 було звернуто стягнення на його пенсійні виплати, за рахунок яких планувалося погасити 6800 грн. штрафу, виконавчий збір і витрати виконавчого провадження. 17.11.2021 на депозитний рахунок виконавчої служби надійшло 901 грн. 04 коп., з яких 586 грн. 09 коп. перераховано на користь держави на спеціальний рахунок казначейства, а 314 грн. 95 коп. спрямовані на часткове погашення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Крім того, з його пенсії також було відраховано: 12.2021 939 грн. 92 коп., 01.2022 939 грн. 92 коп. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Сум від 14.12.2021 постанову, якою на нього накладено адміністративне стягнення скасовано, у зв`язку з чим виконавче провадження №66806566 закінчено. Але йому не повернули стягнуті кошти.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з державного бюджету України на його користь 2780 грн. 88 коп.

Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 22.11.2023 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано з Білопільського ВДВС матеріали виконавчого провадження №66806566.

07.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ГУ ДКС України у Сумській області Снитнікової Н.В., в якому вона просить відмовити в задоволенні позову.

11.12.2023 до суду надійшов відзив представника ГУ НП в Сумській області Литвиненка А.О., в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник адвокат Мамай А.С. від позовних вимог у частині стягнення 1879 грн. 84 коп. відмовилися. Просили стягнути 901 грн. 04 коп., з яких 314 грн. 95 коп. витрати виконавчого провадження та 586 грн. 09 коп. кошти стягнуті в рахунок штрафу.

Представники ГУ ДКС України у Сумській області Тютюнник Т.В., ГУНП в Сумській області Литвиненка А.О. проти позовних вимог заперечували.

Представник Білопільського ВДВС у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а. с. 15).

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 14.12.2023 провадження в справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених (утриманих) коштів у сумі 1879 грн. 84 коп. закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 14.12.2023 провадження в справі за позовом ОСОБА_1 у частині вимог про стягнення витрат виконавчого провадження закрито, оскільки справа не підлягає розгляду за правила адміністративного судочинства.

Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 12.08.2021 інспектором СРПП ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області Вязовченком В.Л. ухвалена постанова серії БАБ №929393, якою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, яке зафіксоване не в автоматичному режимі (а. с. 42).

У постанові роз`яснено, що штраф необхідно сплатити протягом 15 днів, в іншому випадку на підставі ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП органами державної виконавчої служби в порядку примусового виконання постанови буде стягнуто подвійний розмір штрафу, а саме: 6800 грн.

02.09.2021 ВП №1 (м. Білопілля) направило Білопільському ВДВС вказану постанову (а. с. 19).

Постановою державного виконавця Білопільського ВДВС Третяк Н.В. від 15.09.2021 відкрито виконавче провадження №66806566 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 6800 грн. штрафу (а. с. 21 зв.).

Постановою державного виконавця Білопільського ВДВС Третяк Н.В. від 17.09.2021 звернено стягнення на доходи ОСОБА_1 , який отримує дохід в УПФ України в Білопільському районі, шляхом відрахування 20%, до виплати загальної суми 7736 грн. 34 коп. (а. с. 25 зв.), яка складається з 6800 грн. штрафу, 256 грн. 34 коп. мінімальних витрат виконавчого провадження, 680 грн. виконавчого збору (а. с. 21, 22 зв., 23 зв.).

Вказану постанову прийнято до виконання Білопільським об`єднаним управлінням ПФУ (а. с. 8 зв.).

Згідно з довідкою ГУ ПФУ в Сумській області з пенсії ОСОБА_1 було відраховано: 11.2021 901 грн. 04 коп., 12.2021 939 грн. 92 коп., 01.2022 939 грн. 92 коп. (а. с. 9).

Розпорядженням державного виконавця Третяк Н.В. від 17.11.2021 кошти в сумі 901 грн. 04 коп., стягнуті з ОСОБА_1 , були розподілені наступним чином: 586 грн. 09 коп. на погашення штрафу за постановою БАБ №929393 від 12.08.2021 перераховані ГУ Державної казначейської служби України в Сумській області (); 58 грн. 61 коп. виконавчий збір, також перерахований зазначеному управлінню: 69 грн. та 187 грн. 34 коп. (разом 256 грн. 34 коп.) витрати виконавчого провадження, перераховані на казначейські рахунки Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції () (а. с. 30).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Сум від 14.12.2021, яке набрало законної сили 28.12.2021, постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ №929393 від 12.08.2021 скасовано, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито (а. с. 44-45).

Постановою начальника Білопільського ВДВС від 25.01.2022 ОСОБА_2 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закрито виконавче провадження №66806566 з примусового виконання постанови серії БАБ №929393 від 12.08.2021 (а. с. 41 зв.).

25.01.2021 начальник Білопільського ВДВС Краснянський А.А. звернувся до ОСОБА_1 з листом про необхідність надання виконавчій службі його банківського рахунку для перерахування коштів, які були примусово стягнуті в ході виконавчого провадження №66806566 та залишилися на депозитному рахунку (а. с. 33).

06.04.2022 начальник Білопільського ВДВС Краснянський А.А. видав розпорядження про перерахунок на рахунок ОСОБА_1 1879 грн. 84 коп., які були стягнуті у виконавчому провадженні №66806566 (а. с. 39).

Згідно з копією платіжного доручення від 06.04.2023 №1975 Білопільським ВДВС на користь ОСОБА_1 перераховано 1879 грн. 84 коп. за виконавчим провадженням №66806566 (а. с. 42 а).

31.10.2023 представник позивача адвокат Мамай А.С. надіслав Білопільському ВДВС адвокатський запит, в якому, серед іншого, просив розглянути питання щодо повернення ОСОБА_1 стягнутих з нього грошових коштів у рамках виконавчого провадження №66806566 (а. с. 10 зв.).

Як вбачається з відповіді в. о. начальника Білопільського ВДВС Зуєнко К.М. на адвокатський запит стягнуті з ОСОБА_1 кошти в сумі 901 грн. 04 коп. розподілені відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 11).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином, скасування постанови інспектора поліції про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , у зв`язку з виконанням якої з нього стягнуто частину штрафу, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.

Оскільки відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, стягнуті кошти підлягають поверненню саме з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України, у редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів визначений Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Суд звертає увагу на те, що на момент примусового стягнення з позивача коштів юридична підстава для такого стягнення існувала, оскільки була чинною постанова про застосування штрафу та відкрите виконавче провадження. Тому не можна вважати, що кошти були стягнуті помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що кошти були стягнуті надміру, тобто в розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на набрання законної сили судовим рішенням суду про скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала.

Порядок №787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума, яка була стягнута з позивача, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок №787 на спірні правовідносини не поширюється.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/5880/21 (п. 51, 52).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала, що після визнання протиправною та скасування судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі ст. 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих коштів як таких, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з ч. 4 ст. 58 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Інакше кажучи, органи державної влади, насправді, не діють як юридичні особи, навіть якщо вони формально наділені таким статусом, а діють від імені держави, що відповідає за своїми зобов`язаннями державним майном, яким наділяє, зокрема, її органи.

Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/5880/21.

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах (постанови від 27.02.2019 у справі №761/3884/18 (п. 35), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (п. 81), від 20.07.2022 у справі №910/5201/19 (п. 76), від 05.10.2022 у справах №923/199/21 (п. 8.17) і №922/1830/19 (п. 7.2), від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 (п. 55)).

Тобто під час провадження в справі стороною в спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною в справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц (п. 27), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (п. 81), від 05.10.2022 у справі №923/199/21 (п. 8.18) і №922/1830/19 (п. 7.3), від 14.12.2022 у справі №2-3887/2009 (п. 55), від 12.07.2023 у справі №757/31372/18-ц (п. 38)).

Отже, у цій справі відповідачем повинна бути держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/5880/21 зроблено висновок, що з огляду на чинне правове регулювання правовідносини щодо повернення з бюджету коштів, які були сплачені як адміністративно-господарський штраф, але після скасування постанови про застосування штрафу знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави, не є публічно-правовими (п. 37).

У п. 53 цієї ж постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після визнання протиправною та скасування адміністративним судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі ст. 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави.

З ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №66806566 було стягнуто 2780 грн. 88 коп. (901 грн. 04 коп. + 939 грн. 92 коп. + 939 грн. 92 коп.), а повернуто лише 1879 грн. 84 коп. (939 грн. 92 коп. + 939 грн. 92 коп.).

Неповернутими залишаються примусово стягнуті з позивача кошти в сумі 901 грн. 04 коп., з яких: 586 грн. 09 коп. стягнуті на погашення штрафу, 58 грн. 61 коп. виконавчий збір, 256 грн. 34 коп. витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення суду у цивільній справі зазначається: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

При цьому необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена норма не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення.

Отже, резолютивні частини рішень у зазначених спорах не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, а спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16, від 22.06.2023 у справі №913/567/19.

Висновок про те, що кошти слід стягнути на користь позивача саме з Державного бюджету України відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 19.06.2018 у справі №910/23967/16.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та стягнути з Державного бюджету України на його користь 586 грн. 09 коп. (кошти, які були стягнуті на погашення штрафу).

Оскільки рішення суду підлягає виконанню шляхом стягнення спірної суми з Державного бюджету України, судові витрати в справі також підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі №913/567/19(913/725/21).

Оскільки позов було подано до суду в електронній формі, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач повинен був сплатити 858 грн. 88 коп.

З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з Державного бюджету України на користь позивача слід також стягнути 858 грн. 88 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат (оскільки позов у зазначеній частині задоволено в повному обсязі).

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Білопільського відділу Державної виконавчої служби у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (41800, Сумська область, Сумський район, м. Білопілля, вул. Старопутивльська, 33), Головного управління Національної поліції в Сумській області (40000, Сумська область, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23), Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області (40000, Сумська область, м. Суми, вул. Воскресенська, 7) про стягнення безпідставно збережених (утриманих) коштів задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 586 грн. 09 коп. та 858 грн. 88 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 14.12.2023.

Суддя