КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8577/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ушакової Тетяни Євгенівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача:

- аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25000,00 грн щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття;

- заборгованість за аліментами за період з 01 липня 2021 року до 31 жовтня 2021 року у загальному розмірі 100 000,00 грн, з подальшою індексацією відповідно до закону;

- моральну шкоду у розмірі 115 000,00 грн.;

- допустити до негайного виконання рішення суду у частині стягнення заборгованості за аліментами за період з 01 липня 2021 року до 31 жовтня 2021 року та платежу за один місяць.

Посилається в позові на те, що з 12 липня 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі.

Від шлюбу з відповідачем мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що з травня 2021 року в сім`ї почалися непорозуміння, сварки та скандали. В зв`язку з чим, у липні 2021 року вона змушена була відвезти дитину до своїх батьків у м.Чернігів та шукати житло в м.Києві. Згодом звільнилася з роботи по догляду за дитиною та виїхала до батьків в м.Чернігів, оскільки її доходів не вистачало на найм житла та оплату дитячого садочка в м.Києві.

Посилається, що відповідач з липня 2021 року припинив виконувати батьківські обов`язки, позбавив дитину батьківської уваги і турботи, припинив належне утримання дитини та її додаткових потреб. Позбавив її та доньку даху над головою, сталих соціальних зв`язків та звичайної обстановки.

Вказує, що відповідач працює начальником служби безпеки в ТОВ «ПОРЯД.ОК.УН» та отримує близько 120 000,00 грн на рік, однак його фактичні доходи значно перевищують офіційні.

Відповідно до довідки ВТА Банку від 13 червня 2017 року відповідачем було відкрито ряд депозитних рахунків у гривні та у доларах США, які у 2014 році складали 119 000 доларів США.

Крім того, 17 березня 2020 року відповідачем з каси банку було знято 850 000,00 грн. та здійснено валютообміну операцію з продажу доларів США на суму 18500, а 21 квітня 2020 року знято 1 060 000,00 грн.

Вважає, що вказане підтверджує факт перебування у відповідача значних сум, які вільно дозволяють забезпечувати сплату аліментів, заявлених до стягнення.

Зазначає, що у 2020 році його витрати склали 2 047 245,52 грн., що суттєво перевищує офіційний дохід, в зв`язку з чим, вважає, що визначення розміру аліментів має здійснюватися виходячи із фактичного майнового стану відповідача, руху коштів по його рахункам та усіх інших обставин щодо його майнового стану.

Вартість утримання дитини, забезпечення її гармонійного розвитку приблизно складає 29915,00 грн. на місяць, що включає: харчування 10 775,00 грн.; забезпечення відпочинку, оздоровлення та фізичної культури 6680,00 грн.; одяг та взуття 6500,00 грн.; побутових та інших регулярних витрат 5960,00 грн.

Вважає, що аліменти у розмірі 25 000,00 грн. на місяць, враховуючи майновий стан відповідача, є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що включає: харчування 10 000,00 грн.; забезпечення відпочинку, оздоровлення та фізичної культури 5000,00 грн.; одяг та взуття 5000,00 грн.; побутових та інших регулярних витрат 5000,00 грн.

Зазначає, що з народження дитина є членом сім`ї з високим рівнем життя та забезпечення. Сім`я проживає в квартирі будинку бізнес-класу, рівень життя включав достойне харчування, якісний одяг, взуття, домашню техніку, дорогі меблі, коштовності та регулярний відпочинок в м.Києві, по України та за межами держави.

Крім того, у 2020-2021 роках дитина відвідувала приватний заклад - Центр дошкільної освіти «Школа майбутнього першокласника» вартість навчання за п`ять місяців складає 19440,00 грн. та приватний дитячий садочок ватрістю 8500,00 грн. на місяць.

Також, згідно до рекомендацій лікаря -психолога Медичного центру «Добробут» від 11 листопада 2021 року поряд із психотерапією, дитині рекомендовано збереження рівня життя, звичайної обстановки, дитячого садка та оточення дитини.

У визначення розміру заборгованості відповідача по аліментам за період з 01 липня 2021 року по 31 жовтня 2021 року, посилається, що неодноразово зверталася до відповідача з цього питання, але останній відмовлявся. В зв`язку з чим, вважає суму до стягнення в 100 000,00 грн (25000,00*4 міс.).

Крім того, зазначає, що внаслідок негативної поведінки відповідача, проявів гніву, приниження і образ, скандалів та сварок, що впливали на спихічний стан дитини, вона змушена була відвести дитину до батьків у м.Чернігів. При цьому, відповідач не проявляв жодного піклування про свою сім`ю та дитину, повністю поклав відповідальність на неї. В зв`язку з чим, 03 серпня 2021 року вона змушена була звільнитися з роботи та стати на облік у Центр зайнятості. Дії відповідача позбавили її можливості заробляти на життя та будувати кар`єру, позбавили сталих зв`язків, перспектив та спілкування з близькими та друзями, що спричинило глибокі душевні страждання та біль. Дитина була позбавлена усієї звичайної обстановки та рівня життя, соціальних зв`язків, можливості відвідування дитячого садочку, проживання у своєму домі, піклування та турботи батька, що спричинило дитячі душевні страждання, які відповідачем не відшкодовані.

Розмір моральної шкоди у 115500,00 грн. обгрунтовує тим, що у разі виконання відповідачем обов`язку, у період з 01 серпня 2021 року по 01 листопада 2021 року, що складає: оплату дитячого садочка 8500 грн.; утримання дитини у розмірі аліментів 25000,00 грн.; сплату за тимчасовий найм житла 5000,00 грн. таких душевних страждань вона та дитина не знали б .

На підставі викладеного, позивачка просила задовольнити позов.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000, 00 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 15 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 908,00 грн судового збору на користь держави.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Ушакова Т.Є., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року скасувати в частині відмови у позові та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Представник апелянта вважає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував важливі норми матеріального права, допустив суттєве порушення норм процесуального права, не встановив важливі фактичні дані та проігнорував наявні фактичні дані, які мають значення для справи, що у сукупності призвело до ухвалення незаконного рішення.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції у своєму рішенні жодним чином не обгрунтовував, чому він вважає, що десяти тисяч гривень на місяць (виходячи з рівності обов`язків батьків) достатньо для задоволення усіх життєвих потреб ОСОБА_3 .

Представник апелянта вказувала, що при вирішенні розміру аліментів суд послався на встановлений законом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, однак суд жодним чином не врахував рівень життя сім`ї та споживчі звички, потребу у збереженні звичного для дитини образу життя, спілкування, навчання і т.д.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказувала, що встановлення наявності у платника аліментів майна, майнових прав, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, та витрат платника аліментів, в тому числі на придбання рухомого та нерухомого майна, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, в даному випадку є обов`язковим, однак дані обставини судом першої інстанції не встановлювались. Вказувала, що суд не надав належної оцінки доказам, наданим позивачкою на підтвердження витрат відповідача, грошових операцій та його фінансового стану.

Обгрунтовуючи доводи позивачки щодо моральних страждань, представник апелянта зазначила, що як позивачка так і дитина зазнали моральних страждань, внаслідок ігнорування відповідачем своїх батьківських обов`язків. Оскільки моральні страждання відчували саме позивачка і дитина, грошова оцінка цих страждань визначена позивачкою виходячи із її відчуття себе та дитини, виходячи з того стану емоцій, психіки, почуттів, які вони проживали в той період. Оцінка моральної шкоди визначена в сумі, яка є еквівалентом нормального, відповідального ставлення відповідача у сприйнятті позивачки та дитини, еквівалентом відповідної поведінки в питанні батьківського обов`язку з утримання дитини в тих обставинах.

10 травня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката Соборук Ю.Ф., який діє в інтересах ОСОБА_2 , в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представник відповідача вказував, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про витрати, які понесла позивачка з витрат на утримання дитини. Так само позивачка не надала доказів, що в минулому, до моменту звернення до суду позивачка здійснювала подібні витрати.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказував, що позивачка звертаючись з позовом до суду з вимогою про стягнення заборгованості зі сплати аліментів позивачка виходила з розрахунку 25 000 грн на місяць, однак рішенням суду першої інстанції було визначено розмір аліментів у сумі 5000 грн на місяць з урахування сплачених відповідачем коштів протягом часу розгляду справи, тому представник відповідача вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні вимог зі стягнення неіснуючої заборгованості.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги щодо стягнення моральної шкоди, представник відповідача вказував, що суд першої інстанції обгрунтовано зазначив, що жодного доказу у підтвердження будь-якої із зазначених обставин (наявність оплати з анайм житла, оплати за садочок тощо) позивачкою не надано, а відтак вимоги позову в частині вішкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах є не доведеними.

19 травня 2023 року на поштову адресу апеляційного суду надійшла відповідь адвоката Ушакової В.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на відзив відповідача по апеляційній скарзі, вважала доводи викладені у відзиві не спростовують аргументів апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що з урахуванням рівності прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 грн щомісячно, з індексацією відповідно до закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів за минулий час суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що звертаючись з вимогами про стягнення моральної шкоди в розмірі 115 500,00 грн, позивачка посилалася на те, що у разі виконання відповідачем обов`язку з оплати дитячого садочка у розмірі 8500,00 грн. утримання дитини у розмірі аліментів 25 000,00 грн та сплати за тимчасовий найм житла у розмірі 5000,00 грн, у період з 01 серпня 2021 року по 01 листопада 2021 року, душевних страждань вона та дитина не зазнали б. Разом з тим, жодного доказу у підтвердження будь-якої із зазначених обставин (наявність оплати за найм житла, оплати за садочок тощо) позивачкою не надано, а відтак вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах є не доведеними.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці.

Встановлено, що сторони з 12 липня 2014 року перебувають у шлюбі.

Сумісно сторони мають малолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (т.1 а.с.23).

Встановлено та не заперечується відповідачем, що з липня 2021 року позивачка разом дитиною проживають у м. Чернігів, у батьків позивачки.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що позивач виїхала закордон разом з дочкою, у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

Також встановлено, що відповідач працює в ТОВ "ПОРЯДОК.ОК.УН" начальником служби безпеки, що підтверджується копією трудової книжки відповідача (а.с. 27-29 том 1).

З довідки АТ «Перший Український міжнародний банк» від 10 листопада 2021 року вбачається, що позивач з 01 квітня 2021 року по 03 серпня 2021 року працювала на посаді провідного фахівця відділу роботи із зовнішніми запитами та отримала дохід за вказаний перід у розмірі 54 700,78 грн. - без вирахування необхідних податків та платежів.

З довідки Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості вбачається, що позивач перебуває на обліку як безробітна з 05 серпня 2021 року та отримала допомогу по безробіттю за серпень 2021 року в розмірі 870,97 грн. (т.1 а.с.157,159,163).

Встановлено, що під час розгляду справи відповідачем на користь позивачки здійснено грошовий переказ на рахунок позивача на утримання доньки в розмірі 15577,89 грн. від 15 грудня 2021 року (а.с. 222 том 1).

Також в матеріалах справи наявні вкитанції про переказ грошових коштів на рахунок позивача на утримання доньки в розмірі 8250,00 грн від 22 лютого 2022 року; 6000,00 грн від 15 березня 2022 року; 20000,00 грн від 25 березня 2022 року; 20000,00 грн від 28 березня 2022 року (том 2 а.с. 22-25).

Встановлено, що ухвалою суду від 16 червня 2022 року за клопотанням позивача була витребувана інформація від Державної податкової служби України про розмір та джерела доходів (місце роботи та інші джерела доходів) відповідача за період з 01.01.2019 року по теперішній час (а.с. 29-30 том 2).

Відповідно до отриманих від Державної податкової служби України відомостей, вбачається, що відповідач з 1 кв. 2019 року по 2 кв.2022 року отримує дохід в Дочірнюму підприємстві «ПОРЯД.ОК Управління та експлуатація нерухомості» та АТ «Універсалбанк», а саме: за 2019 рік 81 115,46 грн.; за 2020 рік 119983,50 грн.; за 2021 рік 161 694,52 грн.; за 1-2 квартал 2022 року 86 216,28 грн. - без вирахування необхідних податків та платежів (т.2 а.с.43).

У суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що його довірителем дійсно було до укладення шлюбу покладені кошти на депозит в банку, щороку ці договори переукладаються. А частину коштів він витратив на придбання квартири. Наразі інших доходів крім заробітної плати та відсотків за вкладами у нього немає.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, з урахуванням віку дитини та її потреби в існуванні та потреби в реалізації соціального та духовного розвитку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та вважає правильним визначений судом розмір аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 5000 грн, жодним чином не врахував рівень життя сім`ї та споживчі звички, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки аліменти покликані забезпечити рівень життя дитини, достатній для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Участь батьків у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) унормовано статтею 185 СК України, проте таких вимог у цій справі не заявлено. Зазначене не перешкоджає зверненню позивача в порядку, установленому цивільним процесуальним кодексом, з вимогами про участь батька у додаткових витратах на дитину.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, наданим позивачкою на підтвердження витрат відповідача, грошових операцій та його фінансового стану, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно розглянув позовні вимоги ОСОБА_1 , дав належну оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Разом з тим, судом першої інстанції було правильно відмовлено позивачу у стягненні аліментів за минулий період, оскільки нею не доведено, що вона вживали заходи щодо такого стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка та її дитина зазнали моральних страждань, внаслідок ігнорування відповідачем своїх батьківських обов`язків, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки позивачкою не доведено у чому саме полягає моральне страждання, також позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів неправомірності дій відповідача, тому правові підстави для вішкодування моральної шкоди відсутні.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються порушення судом норм матеріального права не заслуговують на увагу і зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції, якими надано належну правову оцінку обставинам справи та доказам, наданим позивачем до позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у своєму рішенні жодним чином не обгрунтовував, чому він вважає, що десяти тисяч гривень на місяць (виходячи з рівності обов`язків батьків) достатньо для задоволення усіх життєвих потреб ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки при визначенні розміру аліментів, враховується майновий стан, та стан здоров`я відповідача, наявність інших утриманців.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Щодо заявленого представником апелянта клопотання про витребування доказів, розглянувши його в судовому засіданні, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, оскільки таке клопотання не відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України, адже до нього не долучено жодних доказів на підтвердження неможливості отримання вказаних доказів самостійно та не долучено будь-яких доказів вжиття заходів для їх отримання.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ушакової Тетяни Євгенівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «15» червня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник