Провадження № 2/641/1185/2023 Справа № 641/5130/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Антіпової К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1600 га, кадастровий номер :00:001:0154, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 (нова адреса: АДРЕСА_2 , укладений між продавцем ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Роганським селищним відділом міліції УМВС України в харківській області 21.12.2005 р.) та покупцем ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , паспорт: серія НОМЕР_3 , виданий Фрунзенським РВ у м. Харкові 05.09.2015 р.), визнати право власності на земельну ділянку площею 0,1600 га, кадастровий номер :00:001:0154, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 (нова адреса: АДРЕСА_2 ) за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , паспорт: серія НОМЕР_3 , виданий Фрунзенським РВ у м. Харкові 05.09.2015 р.).

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 15.02.1995 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб. У шлюбі ОСОБА_3 придбав земельну ділянку, площею 0,1600 га, кадастровий номер :00:001:0154, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 (нова назва АДРЕСА_2 ) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного територіального округу Харківської області Гаражою Н.П.

Також, позивач вказав, що 14.05.2008 року між ОСОБА_3 та позивачем було досягнуто домовленості про продаж земельної ділянки ОСОБА_1 . На виконання вказаної домовленості ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 вартість земельної ділянки, а ОСОБА_3 видав ОСОБА_1 довіреність на розпорядження земельною ділянкою на власний розсуд. У зв`язку з браком коштів договір купівлі-продажу земельної ділянки сторонами не оформлявся, позивач користувався земельною ділянкою на підставі довіреності та угоди сторін. Сторонами було досягнуто домовленості про оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки коли з`являться кошти.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, та відповідно позивач не встиг оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки нотаріально, хоча і виконав зобов`язання за договором, сплатив її вартість ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 був вимушений звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.08.2021 року (суддя Онупко М.Ю.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.11.2022 року вказану цивільну справу передано до Комінтернівського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2023 року вказані матеріали цивільної справи № 641/5130/21 надійшли до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.02.2023 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки сулу не повідомили.

До судового засідання відповідач та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Матеріали справи містять заяву відповідача ОСОБА_2 від 22.09.2021 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Також вказала, що надавати відзив на позов не має наміру.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.05.2006 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , продавець - ОСОБА_4 передала у власність, а покупець - ОСОБА_3 прийняв у власність земельну ділянку, площею 0,1600 га, кадастровий номер :00:001:0154, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , за ціну та на умовах договору (а.с. 7).

Відповідно до копії довіреності від 14.05.2008 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1620, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібним Д.І., ОСОБА_3 уповноважив цією довіреності ОСОБА_1 , продати обміняти або здати в оренду належну йому земельну ділянку площею 0,16 га, розташовану в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :00:001:0154, на умовах на його розсуд, для чого доручив бути його представником в органах земельного кадастру та в Харківській районній державній адміністрації з питань отримання державного акту про право власності на земельну ділянку на його ім`я, усіх необхідних довідок, витягів та документів та у нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області з усіх питань, пов`язаних з укладанням та підписанням відповідних договорів. Довіреність видана терміном на 7 років та дійсна до 14.05.2015 року (а.с. 10).

Крім того, з копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 виданого Тверським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви 20.11.2009 року, ОСОБА_3 (російською мовою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Згідно до відповіді Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 1126/01-16 від 19.06.2023 року вбачається, що після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріальної контори з заявами про прийняття чи про відмову від неї ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи) від 08.06.2023 року № 72756713, заповіт від імені ОСОБА_3 , не посвідчувався, згідно Інформаційної довідки від 72760190 від 08.06.2023 року.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, закон надає суду право визнати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

Однак, положення ст. 220 ЦК України щодо можливості визнання договору купівлі-продажу дійсним не поширюється на договори купівлі продажу, предметом якої є земельна ділянка, єдиний майновий комплекс, житловий будинок (квартира) або інше нерухоме майно, оскільки такий правочин підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Це пов`язано з тим, що на момент вчинення такого правочину, відповідно до положень ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з його державною реєстрацією.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що 14.05.2008 року він досяг домовленостей з ОСОБА_3 щодо продажу земельної ділянки площею 0,1600 га, кадастровий номер :00:001:0154, позивач сплатив ОСОБА_3 вартість земельної ділянки, та останній надав позивачу довіреність на розпорядження земельною ділянкою. Відповідно до змісту довіреності від 14.05.2008 року, вбачається, що ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 , продати обміняти або здати в оренду належну йому земельну ділянку площею 0,16 га, розташовану в АДРЕСА_1 , на умовах на його розсуд. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що положення статті 220 ЦК України не можуть бути застосовані до зазначених правовідносин.

Крім того, однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, в свою чергу позивач зазначає. що вказаний договір не укладався через брак грошових коштів.

Крім того, згідно ст. 392 ЦК України тільки власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено судом між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договір купівлі - продажу в письмовій формі не укладався, та позивач на час розгляду справи не є власником спірної земельної ділянки. Натомість матеріали цивільної справи містять довіреність від 14.05.2008 року, зареєстровану в реєстрі за № 1620 та посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібним Д.І., якою власник земельної ділянки ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 бути його представником та розпоряджатися спірною земельною ділянкою. Тобто очевидним є той факт, що волевиявленням власника було саме надання права на розпорядження зазначеною земельною ділянкою позивачем в інтересах ОСОБА_3 , а не мета щодо передачі у власність позивача зазначеної земельної ділянки.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1600 га, кадастровий номер :00:001:0154, визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1600 га, кадастровий номер :00:001:0154 не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.12.2023 року.

Суддя: М. Ю. Онупко