КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-1286/10 Головуючий у І інстанції Панченко О.М.
Провадження №22-ц/824/6859/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Істоміної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 29 липня 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2010 року у справі 2-1286/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 7127,49 дол. США та судові витрати в розмірі 688,77 грн.

На підставі договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», відбулась заміна кредитора шляхом відступлення ПАТ «УкрСиббанк» прав вимоги ПАТ «Дельта Банк».

11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» був укладений Договір № 1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким відбулась заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком на користь ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» прав вимоги за Кредитним договором № 0 від 27.04.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2020 року заяву ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження - кредитора ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку».

У липні 2022 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-1286/10, яка обґрунтована тим, що ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» є новим кредитором в межах зобов`язання ОСОБА_1 .

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень установлено, що відкрите виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 відсутнє. Виконавче провадження щодо боржника було закрито, а виконавчий лист повернуто стягувачу.

Оскільки виконавчий документ був втрачений під час пересилки поштою, заявник просив суд поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на підставі заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі № 2-1286/10 відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 27.04.2007 - 7 127,49 доларів США, а також судові витрати у розмірі 688,77 грн та видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» задоволено.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-1286/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» дублікат виконавчого листа по справі № 2-1286/10 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та в задоволенні вимог заяви ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» відмовити.

Апелянт вказує, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів втрати виконавчого листа. Крім того, звернення з заявою відбулося із пропуском строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. ОСОБА_1 вважає, що у даному випадку відсутні підстави длявизнання поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

25 квітня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», відповідно до якого товариство заперечує проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2022 року залишити без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що заявником було надано належні докази та аргументи на підтвердження того, що строк пред`явлення виконавчого документу було пропущено за обставин, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами для вчинення процесуальної дії, тобто пропущені з незалежних від ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» причин та є поважними причинами пропуску строку у розумінні правової позиції Верховного суду України.

У відзиві звернуто увагу на те, що на момент передачі права вимоги у ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») був відсутній оригінал виконавчого листа та постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, у зв`язку із чим вони не були передані ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку».

Крім того у відзиві вказано, що боржник не виконав своїх зобов'язаньза кредитним договором та не виконав відповідне рішення суду, а виконавчий документ по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 було втрачено. Не існує матеріального доказу факту втрати виконавчого документа, а доказом втрати може бути виключно факт відсутності документа у належного утримувача. З'ясування ж причин втрати попередніми стягувачами (поштою, органами ДВС, тощо) виконавчих документів є контрпродуктивною дією, яка не має по суті ні матеріальних, ні правових наслідків.

У судовому засіданні представник ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» заперечив щодо доводів викладених в апеляційній скарзі та просив залишити її без задоволення. Оскільки при передачі документів за договором про уступку право вимоги попереднім кредитором заявнику не були передані виконавчі документи, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.

Згідно положень частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що неотримання стягувачем оригіналу виконавчого документу при укладанні договору про відступлення прав вимоги є поважною причиною пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки через відсутність оригіналу виконавчого листа, заявник був позбавлений можливості звернутися до органів ДВС у встановлений законом строк задля належного виконання рішення суду.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2010 року у справі 2-1286/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 7127,49 дол. США та судові витрати в розмірі 688,77 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчий лист у справі 2-1286/10 виданий Деснянським районним судом м. Києва 28 квітня 2010 року.

04.06.2010 року стягувач - ПАТ «Укрсиббанк» подав заяву про відкриття виконачого провадження за виконавчим листом від 28.04.2010 року №2-1286/10 до ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва. (а.с. 18).

Постановою старшого державного виконавця Оплєухіна А.М. ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва від 08.06.2010 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом м. Києва 28.04.2010 року у справі №2-1286/10. (а.с. 9)

22.10.2010 року постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва Безніс О.С. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження ВП №19667191 (а.с. 19)

З матеріалів справи також вбачається, 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги.

02.03.2013 старшим державним виконавцем Жиглій В.М. винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого документа,виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в розмірі 57566,11 грн.

Із звернення представника ПАТ «Дельта Банк» - Тафіїва В.Ф. до АТ «УкрСиббанк» від 13 червня 2012 року вбачається, що АТ «УкрСиббанк» не передав до АТ «Дельта Банк» оригінали процесуальних документів, а саме: виконавчого листа, виданого на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2010 року у справі 2-1286/10 по боржнику ОСОБА_1

11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено Договір відступлення прав вимоги № 1369/К, за яким до ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 серпня 2020 року заяву ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено частково. Замінено сторону виконавчого провадження - кредитора ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку».

Відмовляючи в задоволенні вимоги ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» щодо поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа суд першої інстанції виходив з того, що після укладання кредитного договору між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , відбулись неодноразові зміни кредиторів шляхом відступлення прав вимог, разом з тим, жоден новий кредитор (стягувач) не вживав заходів щодо повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, не вжив належного контролю задля виконання рішення суду, що вказує на незацікавленість стягувачів в реалізації своїх прав.

В подальшому, ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» подало заяву про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікату виконавчих листів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року заяву ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання залишено без задоволення.

ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» зверталось до ПАТ «Дельта Банк» з клопотанням про отримання виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_1 , однак із відповіді ПАТ «Дельта Банк» від 19 жовтня 2021 року вбачається, що виконавчий документ стосовно боржника ОСОБА_1 відсутній в банку та його місцезнаходження не відомо.

Також було надано Акт прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, складений 01 березня 2012 року.

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 24 червня 2022року відсутні виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Із акту про втрату виконавчого документа від 24 червня 2022 року складеного представниками ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» вбачається, що виконавчий документ про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 втрачено у 2013 році.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 березня 2010) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років. Такий строк встановлюється для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент видачі виконавчих листів) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до положень ч.1 ст.12 вказаного вище Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Колегія суддів звертає увагу, що одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку.

На думку судової колегії, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Разом з тим, заявником не наведено наявність об`єктивних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Апеляційний суд критично оцінює доводи заявника щодо того, що вказаний строк було також пропущено у зв`язку із укладенням договору про відступлення права вимоги між ним та ПАТ «Дельта Банк», оскільки вказане не може слугувати поважною причиноюдля поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Так, згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку» та постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», починаючи з 05 жовтня 2015 року відкрито ліквідаційну процедуру.

Вказана інформація є загальновідомою.

За змістом статей 36, 37, 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після запровадження тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а Фонд (уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Таким чином, на момент укладення договору відступлення прав вимоги № 1369/К від 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» в ПАТ «Дельта Банк» діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та в межах своїх повноважень мала об`єктивну можливість з`ясувати обставини виконання рішення суду, однак цього не зробила.

Відповідно до вимог статей 12, 15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступника стягувача у виконавчому провадженні - ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для ПАТ «Укрсиббанк», для ПАТ "Дельта Банк", у тому числі й щодо дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дослідивши матеріали справи апеляційним судом було встановлено, що заявником ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» не було надано доказів пред`явлення виконавчого листадо виконання як ним самим, так і попереднім стягувачем ПАТ «Дельта Банк».

Апеляційний суд вирішуючи вказаний спір враховує також і правові висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2019 року в справі № 616/4465/12, від 13 грудня 2018 року в справі № 683/1070/14-ц щодо безпідставності доводів заявника про те, що запровадження процедури ліквідації банку свідчить про поважність пропуску цього строку.

Вказаних обставин і правових висновків Верховного Суду при постановленні ухвали судом першої інстанції належним чином враховано не було, доводів заявника не перевірено і поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчоголиста до виконання, виходячи із самих лише посилань нового стягувача на кадрові зміни, пов`язані із ліквідацією банку, довготривалість процедури передачі кредитних справ клієнтів і перевірки стану заборгованості.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-які докази поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у матеріалах справи відсутні, а отже суд першої інстанції при задоволенні заяви виходив із припущень, що прямо забороняється ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Апеляційний суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про звернення первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк», в тому числі в особі уповноваженої на ліквідацію банку особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відносно боржника ОСОБА_1 , оскільки такий строк перервався 02.03.2013 року і даних про повторне пред`явлення виконавчого листа стягувачем матеріали справи не містять, а отже строк пред`явлення вважається закінченим 03.03.2016 року.

Апеляційний суд приходить до висновку, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Апеляційний суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В даному випадку, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку і новому кредитору ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку», до якого в травні 2019 року перейшло право вимоги.

Наявність норм Конституції України та положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Згідно пункту 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Дублікат виконавчого документа може бути виданий лише у разі звернення стягувача або державного виконавця із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання.

Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Враховуючи зазначені положення законодавства, а також обставини справи та відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, апеляційний суд доходить висновку, що подана заява в частині видачі дубліката виконавчого листа задоволенню також не підлягає.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 29 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.А.Голуб

Т.О. Писана