Провадження № 6/752/403/23
У Х В А Л А

13.09.2023 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Ящука Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання,

в с т а н о в и в:

представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Зазначена заява обґрунтовується тим, що 23 лютого 2018 р. на підставі заочного рішення від 23.01.2018 р. було видано виконавчі листи про стягнення в порядку регресу з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» страхового відшкодування в розмірі 73 634,53 гривень та судових витрат у справі.

Виконавчий документ про стягнення коштів з ОСОБА_1 , було пред`явлено стягувачем до примусового виконання приватному виконавцеві виконавчого округу м.Києва Ляпіну Д.В.; за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1.

Постановою приватного виконавця від 12.01.2019 р. виконавчий документ №752/16500/17 від 23.02.2018 р. на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачу.

Представник позивача зазначає, що стягувачем неодноразово направлялись на адресу приватного виконавця запити про хід виконання рішення суду від 23.01.2018 р. однак відповідь була отримана лише 01.11.2022 року.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення суми боргу та судових витрат у справі з ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою його оригіналу, та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа для виконання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені судом про місце і час розгляду заяви належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи викладене, на підставі ч.3 ст.442 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 січня 2018 р. Голосіївським районним судом м. Києва у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу було ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволено у повному обсязі, присуджено до стягнення з відповідача суму страхового відшкодування та судові витрати у справі.

23 лютого 2018 року на підставі вказаного судового рішення представнику стягувача було видано виконавчі листи, які пред`явлені стягувачем до примусового виконання приватному виконавцеві виконавчого округу м.Києва Ляпіну Д.В.

На підставі виконавчого листа про стягнення суми коштів з ОСОБА_1 13 червня 2018 року було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1.

Згідно відповіді приватного виконавця Ляпіна Д.В. НОМЕР_1 від 01.11.2018 р., постановою від 12.01.2019 р. виконавчий лист було повернуто стягувачу, оскільки в результаті здійснення виконавчих дій майна боржника виявлено не було (п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»). Вказану постанову разом із виконавчим документом 752/16500/17 від 23.02.2017 р. було надіслано рекомендованим листом на адресу стягувача (м.Київ, вул. Іллінська, буд.8; ШКІ 974).

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно пункту 17.4. розділу VIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішенням суду) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону

№ 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «АРМА» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчих листів про стягнення суми боргу з ОСОБА_1 посилаючись на втрату їх оригіналів під час поштової пересилки, оскільки виконавчі листи на адресу стягувача не надходили, а також поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.

Суд встановив, що стягувачем, як в період з часу відкриття виконавчого провадження, так і після повернення виконавчого документа не використано свого права, передбаченого вимогами Закону, як сторони виконавчого провадження, на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, доказів направлення до приватного виконавця будь-яких запитів, клопотань щодо здійснення виконавчого провадження тощо після відкриття виконавчого провадження.

Надання до суду в якості доказу звернення до приватного виконавця із запитом про надання інформації щодо проведення виконавчих дій суд не вважає належним доказом, оскільки наявність лише однієї заяви за 3 роки підтверджує невжиття (неналежного вжиття) стягувачем заходів, які мали б призвести до обізнаності та своєчасного отримання відповідної інформації стосовно стану виконавчого провадження.

Вказані обставини свідчать про недобросовісне користування стягувачем своїми правами та обов`язками, що призвело до виникнення ситуації, коли судове рішення, яке є обов`язковим до виконання, не може бути виконане, оскільки виконавчий лист втрачено.

Крім того, стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Зазначена бездіяльність стягувача, в свою чергу, призводить до порушення прав боржника.

Будь-яких доказів на підтвердження поважності пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання та звернення до суду з відповідним клопотанням суду з боку заявника не надано.

Заявник звернувся вперше до Голосіївського районного суду м.Києва із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів лише в липні 2023 р., тобто майже через три роки після закінчення пред`явлення виконавчих листів до виконання після їх повернення стягувачу.

З огляду на встановлені обставини суд не вбачає підстав для поновлення заявнику строку для пред`явлення виконавчих листів для виконання, а отже і відсутні підстави для видачі дублікатів виконавчих листів, оскільки вони можуть бути пред`явлені для виконання лише в межах строку встановленого для виконання судових рішень.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву представника ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.432, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву представника Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: