Справа №296/235/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

секретаря с/з Карпішиної С.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. договору дарування частини приміщення від 18.01.2021 року він набув право власності на 1/2 частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_4 . Згідно нотаріального свідоцтва від 25.10.2022 року, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., мати позивача ОСОБА_3 набула право власності на іншу 1/2 частину нежитлового приміщення за вказаною ж адресою. Таким чином, як слідує зі змісту позову, ОСОБА_1 та його мати володіють нежитловим приміщенням, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, за адресою: АДРЕСА_1 . За словами позивача, з моменту набуття права власності на зазначене нежитлове приміщення фізичного доступу до нього він не має, оскільки ОСОБА_2 відмовився його звільняти. Так, 09.12.2022 року позивача було запрошено приватним виконавцем Дідківським А.С. для проведення виконавчих дій в рамках АСВП №70229580. До вказаного приміщення прибув також боржник ОСОБА_2 , відчинив та відразу зачинив приміщення, не даючи приватному виконавцю та позивачу зайти до приміщення. Приватним виконавцем був складений акт про те, що боржник ОСОБА_2 відмовився допускати приватного виконавця до зазначеного нежитлового приміщення, в якому розписались позивач, поняті та боржник. Під час розгляду судом подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи відповідач зазначив, що працює адвокатом та знаходиться у територіальній обороні, у вказаному приміщенні зберігається зброя, а ще частину вказаного приміщення він здає в оренду, відповідний договір оренди він надав до матеріалів справи. За словами ОСОБА_1 , він та його мати категорично заперечують проти зберігання зброї у належному їм приміщенні, знаходження там чужого рухомого майна, присутності у ньому боржника та третіх осіб, а тому надали письмовий дозвіл приватному виконавцю для входження до зазначеного приміщення для виявлення, опису та реалізації такого рухомого майна, проте ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.12.2022 року у справі №296/5882/21 було відмовлено у задоволенні вказаного подання приватного виконавця. За таких обставин, як вказує позивач, він змушений звернутися до суду з позовною заявою, адже відповідач неправомірно володіє нерухомим майном та відмовляється його звільняти.

З огляду на викладене, позивач просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 шляхом надання фактичного доступу до вказаного приміщення та звільнення вказаного приміщення, у тому числі від належного останньому рухомого майна.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 20.02.2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Третьою особою ОСОБА_3 надані письмові пояснення щодо позову, у яких остання просила задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 з огляду на те, що вона та позивач є єдиними власниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , однак з моменту придбання вказаного нерухомого майна та до цього часу ОСОБА_2 перешкоджає реалізації прав власності на вказане приміщення, відповідач відмовляється допускати ОСОБА_1 як власника та представника третьої особи до вказаного нерухомого майна, звільняти останнє від себе та свого рухомого майна.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що він з матір`ю є співвласниками по 1/2 ід.частин нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є колишнім співвласником цього майна і належна йому 1/2 частина була реалізована в порядку примусового виконання через майданчик ДП «Сетам». Додав, що разом з виконавцем приходили до указаного приміщення, але ОСОБА_2 відмовився надавати доступ. Разом з тим, в іншій справі ОСОБА_2 повідомив, що у спірному приміщенні є його майно, зокрема, зброя. Ані ключів, ані фактичного доступу позивач до приміщення немає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що право власності на приміщення було набуто обома співвласниками у незаконний спосіб і він буде цю обставину оспорювати. Визнав, що ОСОБА_1 не допускає до приміщення та в помешканні наявні його особисті речі, зокрема, офісні меблі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позов у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування частини приміщення від 18.01.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. та зареєстрованого в реєстрі за №857, на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 4-6).

05.10.2022 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. відповідно до ст.ст. 51, 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі Акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, складеного Присяжнюк Е., головним державним виконавцем Богунського відділу ДВС у місті Житомирі 25.05.2022 року (торги відбулися 04 лютого 2022 року протокол №569739) посвідчено, що ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається з 1/2 ід. частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , реквізити документа, що підтверджує право власності, - договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Рогальською Р.І. 29.11.2005 року за р.№4537, ухвала Житомирського апеляційного суду від 07.06.2021 року, справа №295/15478/17, ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2020 року, справа №295/15478/17, яке придбане ОСОБА_3 , що раніше належало ОСОБА_2 на підставі вказаних вище документів. Зазначене підтверджується свідоцтвом, зареєстрованим в реєстрі за №6900, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7-8).

За змістом обох витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 : 000 та спірне нежитлове приміщення складається з приміщень цокольного поверху № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 заг.площею 59,1 кв.м.

Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, котрі не повинні суперечити закону та порушувати прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 у справі № 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Метою зазначеної вище позовної вимоги ОСОБА_1 є забезпечення фактичного доступу до нежитлового приміщення, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, за адресою: АДРЕСА_1 з можливістю у повній мірі реалізувати всі свої правомочності як співвласника об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У статях 12, 81 ЦПК України закріплений обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

У судовому засіданні, у тому числі відповідаючи на запитання суду, відповідач ОСОБА_2 визнав обставини чинення ним перепон у доступі позивача ОСОБА_1 до нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також наявності у вказаному приміщенні належних відповідачу речей.

Враховуючи те, що на момент звернення з позовом до суду та на момент розгляду справи по суті відповідач не звільнив нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , позивач та третя особа є співвласниками даного приміщення, натомість відповідачем створюються перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування своїм майном, суд дійшов висновку про задоволення позову у спосіб, який просить застосувати позивач.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 264, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні нежитловим приміщенням, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000, за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлові приміщення цокольного поверху № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 заг.площею 59,1 кв.м) шляхом покладення на ОСОБА_2 обов`язку надати фактичний доступ до указаного приміщення та звільнити дане приміщення від належного останньому рухомого майна.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя