Справа № 590/500/23
Провадження № 2-н/314/438/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Свідунович Н.М., розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "СУМИГАЗ" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

13.06.2023 до Вільнянського районного суду Запорізької області, на підставі ухвали судді Ямпільського районного суду Сумської області від 15.03.2023, надійшла заява Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "СУМИГАЗ" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу з ОСОБА_1 .

Згідно з ухвалою судді Ямпільського районного суду Сумської області від 15.03.2023, вказану заяву про видачу судового наказу направлено для розгляду Вільнянським районним судом Запорізької області, на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Направляючи заяву про видачу судового наказу для розгляду до Вільнянського районного суду Запорізької області, суддя виходив з того, що із адресної довідки Ямпільської селищної ради від 12.05.2023 № 975/02-23 встановлено, що боржниця ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , знята з реєстраційного обліку 07.06.2018 у зв`язку із вибуттям за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Матвіївка, а відтак вказана справа не підсудна Ямпільському районному суду Сумської області.

Разом із тим, дослідивши матеріали цивільної справи, доходжу до висновку, що справу слід повернути Ямпільському районному суду Сумської області, з таких підстав.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Як убачається із заяви про видачу судового наказу, Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "СУМИГАЗ" заявлені вимоги про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, підставою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу є зобов`язання, які виникають з приводу надання послуг з розподілу природного газу, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18) у справі за позовом КП "Харківводоканал" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, оскільки предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

За наведених обставин, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У своїй постанові від 16.02.2021 (справа № 911/2390/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27-29 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом заяви про видачу судового наказу є стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до Ямпільської громади Шосткинського району району Сумської області і територіальної юрисдикції Ямпільського районного суду Сумської області, доходжу до висновку, що вказана заява підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження нерухомого майна, а тому вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України повернути дану заяву на розгляд до Ямпільського районного суду Сумської області, як помилково направлену до Вільнянського районного суду Запорізької області.

При цьому, слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (ст. 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану заяву, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, вважаю за необхідне повернути матеріали вказаної заяви для розгляду до Ямпільського районного суду Сумської області, як помилково надіслані Вільнянському районному суду Запорізької області.

Крім того, слід зазначити, що п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Тобто, якщо суддя встановить, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням правил підсудності, то суддя повинен відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ЦПК України, на яку міститься посилання в ухвалі судді, суд передає заяву про видачу судового наказу лише у тому разі, коли за результатами розгляду отриманих відомостей про місцезнаходження боржника юридичної особи або фізичної особи-підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду. Тобто, правила цієї статті не поширюються на боржників фізичних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 590/500/23 за заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "СУМИГАЗ" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу з ОСОБА_1 повернути до Ямпільського районного суду Сумської області (41200, Сумська область, Шосткинськийрайон, смт. Ямпіль, пров. Пролетарський, 10), як помилково направлену до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Свідунович

15.06.2023