БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1459/23
Провадження № 2/497/547/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Висоцького С.О.,

за участю секретаря - Войтової С.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/4 частину будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона являється онучкою ОСОБА_4 та своєчасно сприйняла спадщину шляхом сумісного проживання з спадкодавцем на час його смерті. Заповітів бабуся не залишала. Коли позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення свої спадкових прав, йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Зазначене стало приводом для звернення до суду, мотивуючи свої вимоги положеннями ст. 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 16, 386, 1216-1265 ЦК України.

Ухвалою від 17.07.2023 року було відкрито провадження по справі.

На виконання вимог ухвали суду Одеським державним нотаріальним архівом 25.10.2023 року надано на адресу суду копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, надали заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у їх відсутності.

Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в підготовчому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: АДРЕСА_1 , відносився до колгоспного двору, до складу якого входили: голова домогосподарства - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 23.06.2023 року за №166.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

В силу зазначених вимог, позивач та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 фактично є власниками 1/4 частини кожний зазначеного домоволодіння як члени колгоспного двору.

З наданих позивачем доказів та матеріалів спадкових справ судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Криничненською сільською радою 06.01.1998 року. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/4 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказану спадщину прийняла її онучка ОСОБА_1 шляхом сумісного проживання з спадкодавцем на час його смерті. Родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 видане Болградським Рай бюро РАГС 17.01.1952 року, актовий запис №97, де в графі «мати» вказана « ОСОБА_4 », свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 видане Криничненською сільською радою 22.11.1968 року, актовий запис №64, де в графі «батько» вказаний « ОСОБА_5 » та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , видане Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області 12.12.1992 року, актовий запис №33, відповідно до якого ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

З матеріалів спадкової справи №725/00, заведеної Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - вбачається, що з заявою до нотаріуса звернулась онучка померлої - позивач ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 2,61 га, розташованої в КСП «Криничне» с. Криничне Болградського району та своєчасно прийняла спадщину до складу якої входила 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому розташованого за адресою: АДРЕСА_1 шляхом постійного проживання.

Статтею 12 Закону України «Про власність» однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст. 549 ЦК в редакції 1963 року).

Будь-які інші спадкоємці до нотаріуса не звертались.

Таким чином, ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом шляхом вступу в управління спадковим майном своєчасно прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_4 . На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, вона набула право на це майно, а саме на 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконкому Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області №63 від 29.03.2007 року було вирішено оформити право власності на зазначено домоволодіння за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та відповідно Криничненською сільською радою проведена реєстрація домоволодіння за АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_5 від 27.06.2012 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 357501150 від 07.12.2023 року, право власності (приватна спільна часткова) на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за гр. ОСОБА_3 - 1/4 частка, ОСОБА_1 - 1/4 частка та ОСОБА_2 - 1/4 частка.

Отже, 1/4 частина вищезазначеного будинку залишилася не оформленою згідно вимог чинного законодавства, тобто відсутній правовстановлюючий документ на частку, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , як члену колишнього колгоспного двору.

Позивач ОСОБА_1 успадкувала 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 після смерті бабусі ОСОБА_4 , та є власником вищевказаного майна. Однак, постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. від 08.10.2019 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні право установчі документи на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я спадкодавця.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19.

З огляду на зазначене, позивач згідно вимог чинного законодавства успадкувала дане право, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на вказане майно в порядку спадкування.

При цьому суд враховую факт визнання позовних вимог відповідачем.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.120, 123, 524, 526, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. ст.ст.182, 321, 328, 216-1218, 1221, 1223, 1258, 1261-1265, 1268-1270, 1297 ЦК України, ст.ст.4, 5, 10, 13, 81-83, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом після смерті бабусі ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.О. Висоцький