ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/913/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/4475/19 Категорія: 301030000 Прилуцький В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.,

за участю секретаря Широкової Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку з надвірними спорудами та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння та земельної ділянки в натурі, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначено, що їй та відповідачі належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,05448 га, розташованої за цією ж адресою. На даний час в неї виникла необхідність у виділенні частки в натурі, а оскільки з відповідачкою вона не може дійти згоди до такого виділу, то змушена звернутись із даним позовом до суду.

Просила суд виділити в натурі їй частку в будинку та земельної ділянки відповідно до належних їй та відповідачці часток, відповідно до другого варіанту розподілу, вказаного у висновку спеціаліста, який було складено на її замовлення. Окрім того просила стягнути з відповідачки компенсацію за відхилення від ідеальної частки та судові витрати.

04 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння та земельної ділянки в натурі.

Зустрічна позовна заява мотивна тим, що ОСОБА_1 належить 1/2 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0548 га, розташованої за цією ж адресою. Іншим співвласником вказаного нерухомого майна є ОСОБА_2 . З 2006 року вона почала проживати в спірному домоволодіння разом з батьками, оскільки в них дуже погіршився стан здоров`я та вони потребували постійного стороннього догляду. За час проживання вона з чоловіком здійснили в будинку значні покращення та добудови. Вона з чоловіком займали приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-7, а батьки - 1-5,1-6,1-8. Відповідачка за зустрічним позовом в будинку не проживає, участі в утриманні не приймає, витрат не несе. ОСОБА_2 просить суд поділити в натурі будинковолодіння до якого немає жодного відношення та яким не користується, яке не ремонтувала та не утримувала. Окрім того вказує ті приміщення, які були збудовані її чоловіком.

ОСОБА_1 просила суд поділити спірний будинок відповідно до належної їй частки та згідно розподілу, який вже фактично склався та ту частину, якою вона користується та яку вона поліпшила за власний рахунок.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку з надвірними спорудами та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння та земельної ділянки в натурі задоволено частково.

Виділено, з урахуванням ухвали міськрайонного суду від 10 квітня 2023 року про виправлення описки, у власність в натурі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 , відповідно до 3-му варіанту розподілу домоволодіння у відповідності до ідеальних часток у співвласників у домоволодінні 1/2 до 1/2 викладеного у висновку експерта № 01/21- БТ, ЗТ від 26 квітня 2021 року, наступні приміщення: приміщення 1-8, топкова площею 7,6 кв.м., приміщення 1-6, кухня - їдальня, площею 10,4 кв.м., приміщення 1-5, житлова кімната, площею 10.1 кв.м. перепланування в приміщенні 1-4, житлова кімната: влаштування перегородки на відстані 1,80 м від суміжної стіни з приміщенням 1-5, житлова кімната, внаслідок перепланування утвориться два приміщення: ІІ приміщення розміром 1,80 х 2,49 площею 4,5 кв.м., вартістю 8544 грн., запропоновано ІІ співвласнику. З урахуванням надвірних будівель і споруд: літня кухня літ. «Б», гараж літ. «Ж1», сарай літ. «Г», сарай «З», сарай літ. «Л1», вбиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е».

З метою виділення ізольованих приміщень в житловому будинку необхідно виконати перепланування та переобладнання: 1. Реконструкція системи електропостачання з метою забезпечення їх автономності. 2. Демонтаж дверного блоку, мурування дверного прорізу між приміщенням 1-1, коридор та приміщення 1-8, топкова; між приміщенням 1-7, коридор та приміщення 1-6, кухня - їдальня. 3. Демонтаж перегородки між приміщенням 1-5, житлова кімната, та новоутвореним приміщенням площею 4,5 кв.м. 4. Перепланування в приміщенні 1-4, житлова кімната: влаштування перегородки на відстані 1,80 м від суміжної стіни з приміщенням 1-5, житлова кімната внаслідок перепланування утвориться два приміщення: І приміщення розміром 2,94х2,46, площею 7,2 кв.м., запропоновано І співвласнику ОСОБА_1 ІІ приміщення розміром 1,80 х 2,49, площею 4,5 кв.м., запропоновано ІІ співвласнику ОСОБА_2 .. 5. Для ІІ співвласника ОСОБА_2 на зовнішній стіні прибудови літ. «А» влаштувати вхідний дверний проріз.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 34814 грн. компенсації за відхилення від ідеальної частки.

Виділено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 із земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0548 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:002:0302 земельну ділянку в наступних межах: від т. А до т. Б - 12,71 м (по АДРЕСА_1 ); від т. Б до т. Л - 4,15 м; від т. Л до зовнішньої стіни прибудови «а» - 1,22 м; межа проходе по лінії розподілу прибудови літ. «а», «а-1», житлового будинку літ. «А-1» до т. О; Т. О знаходиться на зовнішній стіні житлового будинку літ. «А-І», по лінії розподілу; від т. О до межі з сусіднім домоволодінням № 19-2,04 м; від т. З до т. А - 4,42 х 2,70 м, по межі з сусіднім домоволодінням АДРЕСА_3 .

Площа земельної ділянки, яка запропонована ІІ співвласнику ОСОБА_2 в роздільне користування становить 68 кв.м. від т. М до т. Е - 4.01 м, по зовнішній стіні літньої кухні літ. «Б»;від т. Е до т. К - 2,37 х 3,42 м; від т. К до т. Ж - 7,63 м; Від т. Н по зовнішній стіні сараю літ. «Г», по суміжній стіні між літньою кухнею літ. «Б» і прибудовою літ. «В» до т. М. Площа земельної ділянки, яка запропонована ІІ співвласнику ОСОБА_2 в роздільне користування становить 77 кв.м. Від т. В до т. С - 3,40 м, по АДРЕСА_1 ; від т. С до т. Д - 12,60 х 15,10 м, по межі з сусіднім домоволодінням АДРЕСА_4 ; від т. Д до т. Г - 2,80 м, тильна межа земельної ділянки; від т. Г до Т. 7 - 3,45 м; від т. 7 до т. 6 - 2,59 м; від т. 6 до т. 5 - 1,0 м; від т. 5 до т. Т - 2,30м; від т. Т до т. т1 - 4,22 х 0,82х5,54 м; від т. 1 до т. В - 12,87 м. Площа земельної ділянки, яка запропонована ІІ співвласнику ОСОБА_2 в роздільне користування становить 95 кв.м. Загальна площа земельної ділянки, яка запропонована ІІ співвласнику ОСОБА_2 в роздільне користування складає 240 кв.м. На план - схемі зображено синім кольором.

Для забезпечення доступу співвласників до запропонованих господарських будівель, запропоновано виділити земельну ділянку спільного користування. Ділянка спільного користування проходе в наступних межах: від т. Б до т. В - 3,44 м, по АДРЕСА_1 ; від Т. В до т. 1 - 12,87 м; від т. 1 до т. 3 - 3,31 х 4,06 м; від т. 3 до т. 4 - 3,84 х 5,14 х 1,88 м; від т. 4 до т. 5 - 4,87 м; від т. 5 до т. 6 - 1,0 м; від т. 6 до т. 8 - 1.0х4,46х0,57; від 8 до т. Ф - 2,37 х 4,01х2,18х4,54; від т. Ф до т. Р - 4,08 м; від т. Р до т. У - 1,56 м; від т. У до т. Б - 3,75 х 1,85 х 0,48 х 4,15 м. площа ділянки спільного користування складає 68 кв.м. На план - схемі зображено жовтим кольором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 3312 грн. 40 коп., та 8000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 11312 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння та земельної ділянки в натурі задоволено частково.

Виділено у власність в натурі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій по АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 із будинку АДРЕСА_1 , відповідно до 3-му варіанту розподілу домоволодіння у відповідності до ідеальних часток у співвласників у домоволодінні 1/2 до 1/2 викладеного у висновку експерта № 01/21- БТ, ЗТ від 26 квітня 2021 року, наступні приміщення: приміщення а саме: приміщення 1-1, коридор площею 4,5 кв.м., приміщення 1-2, кухня площею 7,8 кв.м., приміщення 1-3, житлова кімната площею 14,1 кв.м., приміщення 1-7, коридор площею 5,5 кв.м. Перепланування в приміщенні 1-4, житлова кімната: влаштування перегородки на відстані 1,80 м від суміжної стіни з приміщенням 1-5, житлова кімната, внаслідок перепланування утвориться два приміщення: І приміщення розміром 2,94х2,46, площею 7,2 кв.м., вартістю 13671 грн., запропоновано 1 співвласнику ОСОБА_1 . З урахуванням надвірних будівель та споруд: ганок з козирком літ «Гн», прибудова літ. «В», сарай літ. «М1», гараж літ. «Є1», зливна яма № 5, навісу літ. «Н1», погребу збудованого окремо «п/д».

З метою виділення ізольованих приміщень в житловому будинку необхідно виконати перепланування та переобладнання: 1. Реконструкція системи електропостачання з метою забезпечення їх автономності. 2. Демонтаж дверного блоку, мурування дверного прорізу між приміщенням 1-1, коридор та приміщення 1-8, топкова; між приміщенням 1-7, коридор та приміщення 1-6, кухня - їдальня. 3. Демонтаж перегородки між приміщенням 1-5, житлова кімната, та новоутвореним приміщенням площею 4,5 кв.м. 4. Перепланування в приміщенні 1-4, житлова кімната: влаштування перегородки на відстані 1,80 м від суміжної стіни з приміщенням 1-5, житлова кімната внаслідок перепланування утвориться два приміщення: І приміщення розміром 2,94х2,46, площею 7,2 кв.м., запропоновано І співвласнику ОСОБА_1 ІІ приміщення розміром 1,80 х 2,49, площею 4,5 кв.м., запропоновано ІІ співвласнику ОСОБА_2 . 5. Для ІІ співвласника ОСОБА_3 на зовнішній стіні прибудови літ. «А» влаштувати вхідний дверний проріз.

Виділено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій по АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 із земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0548 га, розташованої по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:002:0302 земельну ділянку в наступних межах: від т. З до т. О - 2,04 м., від межі з сусіднім домоволодінням АДРЕСА_3 до зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1»; від т. О по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1», прибудови літ. «а», «а1» до т. Л; від т. Л до т. У - 0,48 х 1,85 х 3,37 м; відрізок ЛУ проходе на відстані 1,22 м від зовнішньої стіни прибудови літ. «а1», від т. У до т. Р - 1,56 м; від т. Р до т. Ф - 4,08 м; відрізок РФ проходе на відстані 1,0 м. від зовнішніх стін прибудови літ. «а1», житлового будинку літ. «А-1»; від т. Ф до т. М - 4,54 х 2,18 м, по зовнішній стіні прибудови літ. «В», від т. Ф до т. М - 4,54 х 2,18 м, по зовнішній стіні прибудови літ. «В», від т. М межа проходе по спільній сумісній стіні між прибудовою літ. «В», і літньою кухнею літ. «Б», по зовнішній стіні сараю літ. «Г», до т. Н. від т. Н до т. З - 11,19 м, по межі з сусіднім домоволодінням АДРЕСА_3 . Площа земельної ділянки, яка запропонована 1 співвласнику ОСОБА_1 в роздільне користування становить 131 кв.м. від т. 1 до т. 3 - 3,31 х 4,06 м (ворота гаража літ. «Є1») від т. 3 до т. 4 - 3,84 х 5,14 х 1,88 м; від т. 4 до т. Т - 4,87х2,30 м; від т. Т до т. 1 - 4,22 х 0,82 х 5,54 м. площа земельної ділянки, яка запропонована 1 співвласнику ОСОБА_1 в роздільне користування становить 78 кв.м. від т. Г до т. К - 2,20 х 6,20 х 0,58 (т. Г розташована на відстані від т. Д - 2,80 м); від т. К до т. 8 - 3,42 м; від т. 8 до т. 7 - 0,57х4,46х1,0х2,59 м, по зовнішній стіні сараю літ. «М1»; від т. 7 до т. Г - 3,45 м. Площа земельної ділянки, яка запропонована 1 співвласнику ОСОБА_1 в роздільне користування становить 31 кв.м. разом загальна площа земельної ділянки, яка запропонована 1 співвласнику ОСОБА_1 в роздільне користування становить 78 кв.м. від т. Г до т. К - 2,20 х 6,20 х 0,58 м; (т. Г розташована на відстані від т. Д - 2,80 м) від т. К до т. 8 - 3,42 м;, від т. 8 до т. 7 - 0,57 х 4,46 х 1,0 х 2,59 м по зовнішній стіні сараю літ. «М1», від т. 7 до т. Г - 3,45 м. Площа земельної ділянки, яка запропонована 1 співвласнику ОСОБА_1 в роздільне користування становить 31 кв.м. Разом загальна площа земельної ділянки, яка запропонована 1 співвласнику ОСОБА_1 в роздільне користування складає 240 кв.м. на план - схемі зображено рожевим кольором.

Виділено у спільне користування співвласникам земельну ділянку, яка проходе в наступних межах: від т. Б до т. В - 3,44 м, по АДРЕСА_1 ; від Т. В до т. 1 - 12,87 м;, від т. 1 до т. 3 - 3,31 х 4,06 м, від т. 3 до т. 4 - 3,84 х 5,14 х 1,88 м; від т. 4 до т. 5 - 4,87 м, від т. 5 до т. 6 - 1,0 м; від т. 6 до т. 8 - 1.0х4, 46х0,57; від 8 до т. Ф - 2,37 х 4, 01х2, 18х4, 54; від т. Ф до т. Р - 4,08 м;, від т. Р до т. У - 1,56 м;, від т. У до т. Б - 3,75 х 1,85 х 0,48 х 4,15 м. площа ділянки спільного користування складає 68 кв.м. На план - схемі зображено жовтим кольором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір 1 286 грн. 50 коп., 17 161 грн. 20 коп. витрат за експертизу та 7 500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 25 947 грн. 70 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, врахувавши позицію сторін, саме 3-й варіант поділу в натурі спірного будинковолодіння, в найбільшій мірі відповідатиме ідеальним часткам позивача та відповідача та найбільш враховує баланс інтересів кожного із співвласників будинку. Таким чином за позивачкою та відповідачкою за первісним позовом слід визнати право власності та виділити в натурі з будинковолодіння приміщення, відповідно до 3 варіанту поділу, зазначеного у висновку експерта 01/21-БТ, ЗТ від 26 квітня 2021 року.

Оскільки після такого розподілу частка першого співвласника стане більшою, а тому ОСОБА_1 слід сплатити другому співвласнику ОСОБА_2 34814,00 грн. компенсації за ідеальну частку.

Крім того, суд першої інстанції, розглянувши всі запропоновані експертом варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, а також вислухавши думку сторін по справі, дійшов висновку, що варіант № 3 розподілу земельної ділянки, запропонований у висновку експерта № 01/21-БТ, ЗТ від 26 квітня 2021 року в найбільшій мірі відповідатиме ідеальним часткам позивачки та відповідачки та найбільш враховує баланс інтересів кожного із співвласників будинку.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та зазначила, що судове рішення є незаконним, ухваленим з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просила рішення міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове, яким провести поділ будинковолодіння АДРЕСА_1 згідно варіанта №1 висновку судової експертизи №01/21-БТ, ЗТ від 26 квітня 2021 року, а земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку кадастровий номер :09:002:0320 поділити згідно варіанта №3 висновку експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд поділив в натурі спірне домоволодіння, виділивши ОСОБА_2 і ОСОБА_1 однакові приміщення в будинку та однакові надвірні споруди. ОСОБА_2 , як ІІ співвласнику, запропоновано на зовнішній стіні прибудови літ. «А» влаштувати дверний проріз. Прибудови під літ. «А» згідно даних технічного паспорта і висновку експерта не існує, є прибудови під літ. «а, а1, В». Судом не визначено хто із сторін і які повинен виконати перепланування та переобладнання для роздільного користування жилим будинком, крім облаштування ОСОБА_2 вхідного дверного прорізу. Поділ домоволодіння по варіанту АДРЕСА_6 не відповідає поділу земельної ділянки по варіанту №3.

При обранні варіанта №3 експертизи як такого, що найбільше відповідатиме ідеальним часткам позивача і відповідача, судом не враховано кількість, складність і вартість переобладнання і перепланування пов`язаних саме з цим варіантом експертизи.

Вказує, що запропонований нею варіант експертизи №1 містить мінімум переобладнань і перепланувань.

Вважає, що витрати на правничу допомогу заявлені ОСОБА_2 є безпідставними, необґрунтованими і вкрай завищеними.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачці за первісним позовом ОСОБА_2 та відповідачці за первісним позовом ОСОБА_1 належить на праві власності по 1/2 частині за кожною на будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0,0548 га, кадастровий номер :09:002:0320, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 27 липня 2019 року (т. 1 а.с. 7, 56).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 липня 2019 року, будинковолодіння АДРЕСА_1 (належне сторонам по справі) з прибудовами та ганком з козирком літ. А-1, а, а1, має загальну площу 71,7 кв.м., житлову - 35,9 кв.м., а також господарські та побутові будівлі і споруди: літня кухня літ. Б, прибудова літ. В, сарай літ. Г, З, Л1, М1, вбиральня літ. Д, літній душ літ. Е, погріб літ. п/д, гаражі літ. Ж1, Є1, огорожа № 2, 3, ворота з хвірткою № 4, яма зливна № 5 (т. 1 а.с. 7).

З висновку експерта № 01/21-БТ, ЗТ від 26 квітня 2021 року, вбачається, що ідеальні частки співвласників у домоволодінні по АДРЕСА_1 складають 1/2 до 1/2, по площі 71.7 х 1/2 = 35,8 кв.м., враховуючи загальну площу житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «а», «а1» - 71,7 кв.м., відповідно до ідеальної частки кожного співвласника 1/2 до 1/2, по площі це складає 35,85 кв.м. для кожного співвласника, даної площі достатньо для влаштування двох окремих (ізольованих) квартир у житловому будинку з прибудовами, отже розділити житловий будинок у відповідності до ідеальних часток співвласників 1/2 до 1/2 вбачається можливим (т. 1 а.с.138).

Із зазначеного вище висновку експерта вбачається, що будинковолодіння з надвірними спорудами можливо розподілити відповідно по 5 запропонованих експертом варіантів.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 у суді першої інстанції просила виділити їй в натурі з будинку та земельної ділянки частку, відповідно до 3 варіанту розподілу, зазначеного у висновку експерта № 01/21 - БТ, ЗТ від 26 квітня 2021 року.

У свою чергу відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 просила суд здійснити розподіл будинковолодіння та земельної ділянки відповідно до 1 варіанту розподілу, зазначеного у висновку експерта № 01/21 - БТ, ЗТ від 26 квітня 2021 року.

У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Стаття 321 ЦК України закріплює принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин першої, другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статі 356 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Також відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною четвертою статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно з частиною першою статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні позивачу та співвласникам житлові будинки, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, потрібно брати до уваги цю угоду.

Отже, при вирішенні спору суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності усталеного порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками та визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) та у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 734/2499/16-ц (провадження № 61-14837св19).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що судом при обранні 3 варіанту поділу спірного будинку не враховано кількість, складність і вартість переобладнань і перепланувань пов`язаних саме з цим варіантом експертизи.

Вважає, що 1 варіант експертизи містить мінімум переобладнань і перепланувань, хоча і передбачає сплату нею більшої компенсації, про що вона не заперечує.

Колегія суддів, дослідивши наявні варіанти поділу будинковолодіння та земельної ділянки доходить висновку, що визначений судом 3-й варіант враховує певний усталений фактичний порядок користування спірним будинком, що тривалий час існував між ОСОБА_1 та її батьками.

Колегія суддів звертає увагу, що 3-й варіант поділу будинку описаний експертом відповідає схематичному додатку 2 до експертизи.

Відповідно до тверджень ОСОБА_1 викладених у відзиві на первісну позовну заяву, вони з чоловіком, проживаючи разом з батьками займали приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 та 1-7.

Саме вказані приміщення виділено їй у власність судом першої інстанції, тобто судом не порушено порядку користування житловим будинком, який склався протягом тривалого часу проживання ОСОБА_1 в ньому.

Щодо тверджень про те, що поділ домоволодіння по варіанту АДРЕСА_6 не відповідає поділу земельної ділянки по варіанту №3, то колегія суддів, перевіривши виділені господарські споруди та будівлі із варіантами поділу земельної ділянки доходить висновку, що 3-й варіант експертизи поділу будинку з господарськими будівлями і спорудами відповідає 3 номеру варіанту поділу земельної ділянки, тому такі доводи ОСОБА_1 є безпідставними.

Щодо аргументів апеляційної скарги в частині того, що судом не враховано, що при 3-му варіанті експертизи необхідно здійснити більше переобладнань, ніж при 1 варіанті, то колегія суддів погоджується з такими доводами. Водночас вважає, що сторони, бажаючи реального поділу будинковолодіння найбільш наближеного до їх ідеальної частки мали усвідомлювати необхідність здійснення переобладнань, перепланувань, та понесення додаткових матеріальних витрат.

Колегія суддів не встановила у даній справі підстав для здійснення виділу часток сторін у інший спосіб, аніж це вирішено судом першої інстанції, проте враховує, що у висновку експерта від 26 квітня 2021 року № 01/21-БТ, ЗТ наголошено на тому, що задля забезпечення ізольованого користування приміщеннями житлового будинку потрібно здійснити певні ремонтно-будівельні роботи.

Отже, поділ спірного будинку можливий лише за умов виконання певних робіт з його переобладнання та перепланування, проте в рішенні суду першої інстанції не зазначено чіткого переліку дій, які потрібно виконати кожній стороні з метою належного поділу спірного будинку.

У постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 569/10421/17 (провадження № 61-17364св19) зазначено, що: «В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (стаття 152 ЖК Української РСР). При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику».

За наслідками розгляду спору по суті заявлених вимогу справі № 569/10421/17, Верховний Суд наголосив на неврахуванні судами попередніх інстанцій того, що при обраному варіанті виділу будинку в натурі потрібно здійснити ряд робіт з перепланування будинку, а також кожному із співвласників будинку треба влаштувати автономні інженерні мережі та опалення. Суди не перевірили чи потребує таке перепланування втручання в несучі конструкції будинку та/або інженерні системи загального користування, та чи потребує воно отримання відповідних документів, що дають право на його виконання, які мають бути отримані до ухвалення судом рішення. Також Верховний Суд звернув увагу на те, що за наявності необхідності перепланування будинку, у резолютивній частині оскаржуваного рішення місцевого суду не зазначено про таке та не зобов`язано жодну із сторін вчинити відповідні дії, тобто не вирішено, які саме переобладнання та перепланування треба провести для виділення позивачу відокремленої частини будинку.

У постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 570/5726/14-ц (провадження № 61-10912св20) Верховний Суд зазначив, що, вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд апеляційної інстанції не врахував, що згідно з висновком експерта поділ спірного будинку можливий лише за умов виконання певних робіт з переобладнання та перепланування будинку. Верховний Суд зробив висновок про те, що у разі незазначення дії, які треба виконати з метою належного поділу спірного будинку, захист прав та інтересів як позивача, так і відповідача не буде практичним та ефективним, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про ухвалення додаткового рішення, в якому конкретизував перелік робіт з переобладнання та перепланування будинку, які потрібно виконати кожній стороні для виділення їм окремих приміщень та які узгоджуються з висновком судової експертизи. Суд касаційної інстанції виснував, що додаткове рішення не змінило зміст рішення місцевого суду, ухваленого по суті заявлених у справі вимог, оскільки воно лише конкретизувало дії, які потрібно виконати сторонам для реалізації ефективного захисту порушеного права.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема, у рішенні від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», визначає, що Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Отже, права чи інтереси осіб мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання. У ній, зокрема, має бути зазначено конкретні дії, які сторони повинні вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Разом з тим, резолютивна частина судового рішення повинна бути викладена таким чином, щоб не ускладнювати його реалізацію. Судове рішення повинно бути конкретним, чітким і зрозумілим. Висновки по суті заявлених вимог повинні бути викладені повно та ясно, не викликати труднощі у виконанні судового рішення.

В оскаржуваному рішенні суду не зазначено чіткого переліку дій, які необхідно виконати кожній стороні з метою належного поділу спірного будинку, у зв`язку з чим захист прав та інтересів сторін у справі не буде практичним та ефективним.

Тому з урахуванням вказаного, колегія суддів вважає доцільним змінити абзаци 3 та 12 резолютивної частини судового рішення, виклавши їх наступним чином.

Абзац 3 резолютивної частини:

-ОСОБА_2 здійснити реконструкцію системи електропостачання з метою забезпечення її автономності;

-ОСОБА_2 здійснити демонтаж дверного блоку, мурування дверного прорізу між приміщеннями 1-7, коридор та приміщенням 1-6, кухня-їдальня;

-ОСОБА_2 здійснити демонтаж перегородки між приміщенням 1-5, житлова кімната, та новоутвореним приміщенням 4,5 кв.м.;

-ОСОБА_2 на зовнішній стіні прибудови літ. «а» влаштувати вхідний дверний проріз.

Абзац 12 резолютивної частини:

-ОСОБА_1 здійснити реконструкцію системи електропостачання з метою забезпечення її автономності;

-ОСОБА_1 здійснити демонтаж дверного блоку, мурування дверного прорізу між приміщеннями 1-1, коридор та приміщенням 1-8, топкова;

-ОСОБА_1 здійснити перепланування в приміщенні 1-4, житлова кімната: влаштування перегородки на відстані 1.80 м від суміжної стіни з приміщенням 1-5, житлова кімната.

Щодо доводів викладених у апеляційній скарзі в частині неправильного зазначення судом літери прибудови, а саме замість прибудови «а» вказано «А», то у зв`язку із зміною судового рішення судом апеляційної інстанції дана описка суду першої інстанції втрачає свою актуальність.

Також колегія суддів звертає увагу, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

З метою можливості реєстрації сторонами окремого об`єкту нерухомості, колегія суддів вважає доцільним доповнити резолютивну частині рішення суду абзацом щодо припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0,0548 га, кадастровий номер :09:002:0320.

Щодо аргументів апеляційної скарги в частині безпідставного стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження сплати вказаної суми адвокату позивач ОСОБА_2 надала до суду угоду про надання юридичної допомоги та квитанцію на оплату юридичних послуг відповідно до якої позивачка сплатила адвокату Райнову Г.С. 8000 грн.

Водночас, детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом з розрахунком понесених витрат ОСОБА_2 до суду не надала, а тому судом першої інстанції необґрунтовано стягнуто дані витрати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Розподіл судових витрат

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі частково задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 3312,40 грн. , а ОСОБА_1 - 1286,50 грн. За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 6898,35 грн.

Колегія суддів дійшла переконання про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміну оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог первісного та зустрічного позовів щодо визначення дій, які треба виконати з метою належного поділу спірного будинку кожною із сторін, тому судові витрати, понесені сторонами, підлягають відшкодуванню в половинному розмірі кожним із них. Отже, за подання позовної заяви з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1656,20 грн. (3312,40 грн. / 2), а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 643,25 грн. (1286,50 грн. / 2); за подання апеляційної скарги зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 потрібно стягнути 3449,18 грн. (6898,35 грн. / 2).

Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судові витрати понесені у зв`язку з проведенням експертизи у справі у розмірі 8580,60 грн. (17161,20 грн. /2) та витрати на правничу допомогу понесені у суді першої інстанції у розмірі 3750 грн. (7500 грн. / 2).

Отже, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1656,20 грн., а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16423,03 грн.

Згідно з частиною десятою статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням цитованої норми з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 14766,83 грн. (16423,03 грн. - 1656,20 грн.).

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання, що оскаржуване рішення постановлене судом першої інстанції з урахуванням обставин, що мають значення для справи, однак залишено поза увагою норми закону, які передбачають обов`язок вказувати чіткий та конкретний перелік робіт, які зобов`язана здійснити кожна сторона при поділі будинковолодіння в натурі із виділенням часток кожного співвласника, у зв`язку з чим у цій частині рішення суду підлягає зміні. Також рішення суду підлягає доповненню в частині припинення у сторін права спільної часткової власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року - змінити.

Абзац 3-й резолютивної частини судового рішення, викласти наступним чином:

-ОСОБА_2 здійснити реконструкцію системи електропостачання з метою забезпечення її автономності;

-ОСОБА_2 здійснити демонтаж дверного блоку, мурування дверного прорізу між приміщеннями 1-7, коридор та приміщенням 1-6, кухня-їдальня;

-ОСОБА_2 здійснити демонтаж перегородки між приміщенням 1-5, житлова кімната, та новоутвореним приміщенням 4,5 кв.м.;

-ОСОБА_2 на зовнішній стіні прибудови літ. «а» влаштувати вхідний дверний проріз.

Абзац 12-й резолютивної частини судового рішення, викласти наступним чином:

-ОСОБА_1 здійснити реконструкцію системи електропостачання з метою забезпечення її автономності;

-ОСОБА_1 здійснити демонтаж дверного блоку, мурування дверного прорізу між приміщеннями 1-1, коридор та приміщенням 1-8, топкова;

-ОСОБА_1 здійснити перепланування в приміщенні 1-4, житлова кімната: влаштування перегородки на відстані 1.80 м від суміжної стіни з приміщенням 1-5, житлова кімната.

Доповнити рішення суду наступним абзацом:

«Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0,0548 га, кадастровий номер :09:002:0320.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 14766,83 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2023 року.

Судді:

ий суд759/2328/16-ц