Провадження №6/523/29/23
У Х В А Л А

"08" червня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Лапчинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одеси заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.09.2021 року у справі № 523/12809/20, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.09.2021 року у справі № 523/12809/20, згідно якого усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 . В задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.11.2022 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.09.2021 року залишено в силі.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначила, що задовольняючи позовні вимоги судами не було враховано питання що визначення порядку користування квартирою не вирішувалась, а відтак, після вселення позивача до квартири, останній зможе вимагати безперешкодного користування кожною з наявних кімнат, що відповідно призведе до порушення прав ОСОБА_1 .

Також, заявник вказує, що небезпека та страх за життя, у зв`язку з військовою агресією змусили її покинути Україну та шукати притулок в іноземних країнах. Крім іншого, 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 засвідчила, що війна в Україні належить до форс-мажорних обставин. За вказаних обставин заявник зазначає, що в період дії воєнного стану вселення ОСОБА_2 у спірну квартиру є неможливим без участі законного власника ОСОБА_1 .

Також, заявник зазначила, що позивач ОСОБА_2 , взагалі має власне житло, проживає зі своєю родиною. Крім іншого, заявник зазначає, що перебування цивільної справи за № 2-5450/2006 року про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування знаходить в Касаційному цивільному суду, у дані справі остаточне рішення не ухвалено, а відтак за наслідками розгляду Касаційної скарги будуть підстави взагалі для перегляду рішення суду.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 просить: відстрочити виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.09.2021 року у справі № 523/12809/20 до припинення дії воєнного стану, але не більше одного року з дня набрання рішенням суду законної сили.

В ході розгляду справи заявник надала суду низку документів на підтвердження обставин відстрочення рішення суду.

Представник позивача, адвокат Криворучко В.О., подала документи на спростування позиції заявника та постанову про закінчення виконавчого провадження у справі № 523/12809/20 (а.с.52-53).

В судове засідання призначене на 08 червня 2023 року заявник не з`явилась, при цьому, 08.06.2023 року (вх. № 16062) надійшла заява ОСОБА_1 щодо розгляду справи за її відсутності, в якій остання зазначила, що перебуває за межами України, а відтак просить розгляд справи провести за її відсутності (а.с.57-58).

Представник ОСОБА_2 адвокат Криворучко В.О. звернулась із заявою про слухання справи за відсутності сторони стягувача/позивача (а.с.56).

З огляду на зазначене судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, заявник та представник стягувача звернулись із заявами щодо розгляду справи за їх відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши заяву про відстрочення виконання рішення суду докази надані на підтвердження та спростування вимог заяви, суд дійшов наступних висновків.

Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси 16.09.2021 року справа № 523/12809/20 - позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення задоволено частково.

Усунуто позивачу ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі: 420 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі: 5 500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі: 420 гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі: 5 500 гривень.

Рішення суду набрало законної сили згідно Постанови Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року.

На виконання рішення суду Суворовським районним судом м. Одеси 15.12.2022 р. були видані виконавчі листи.

Відповідно до вимог ст.435 ЦПК України:

1. За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

2. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

4. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

5. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

6. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

7. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.99, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, § 40).

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Аналогічна правова позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08; провадження № 61-15140св18.

Разом з цим, як встановлено матеріалами справи, рішення суду у справі за позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою станом на 01.02.2022 року є виконаним.

Так, згідно постанови про закриття виконавчого провадження № 70830532 державним виконавцем закінчено виконавче провадження, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , для перевірки виконання рішення боржником, стягувачу було забезпечено безперешкодне право користування квартирою визначеною виконавчим документом, надано ключ від вказаної квартири у присутності понятих та працівників правоохоронних органів про що складено відповідний акт державного виконавця від 01.02.2023 року, Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не сплачено.

Постановлено виконавче провадження про усунення позивачу ОСОБА_2 у користуванні квартою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 до вищевказаної квартири закінчити.

В постанові також зазначено, що в окреме провадження виведено провадження про стягнення виконавчого збору (а.с.53).

Таким чином, судом встановлено, що станом на 01.02.2022 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з його виконанням.

Отже, з огляду на досліджені докази та з урахуванням норм діючого законодавства, у суду не має правових підстав для застосування підстав відстрочення рішення суду передбачених ст. 435 ЦПК України, оскільки станом на час розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду виконавче провадження з примусового виконання рішення суду є закінченим, у зв`язку з його виконанням, а відтак, обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду судом не встановлені, матеріалами справи доведено протилежне. Законом не передбачено можливості застосування відстрочення рішення суду, яке є виконаним, та виконавче провадження за яким закінчено з підстав виконання судового рішення.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 247, 258, 260, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.09.2021 року у справі № 523/12809/20.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення (складення) має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до Одеського апеляційного суду.

Суддя: