14.06.2023 Справа № 363/294/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Онопрієнка І.О.,

представника позивача адвоката Кононенка О.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Гапеки Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи. Процесуальні дії у справі.

12 січня 2023 року, через систему «Електронний суд» та за підписом представника позивача адвоката Кононенка О.І., до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів. До позовної заяви долучено клопотання про витребування доказів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2023 року, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П.

До вирішення питання про відкриття провадження у справі, 16 січня 2023 року до суду, через систему «Електронний суд» та за підписом представника позивача адвоката Кононенка О.І., надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 8 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду на 14:00 6 квітня 2023 року.

Також, вказаною ухвалою, за клопотанням представника позивача, витребувано у Вишгородської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (, юридична адреса: 07300, Київська обл., м. Вишгород, просп. Шевченка, 1-А) відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо громадянина ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у період з 2019 року по дату надання відповіді.

2 березня 2023 року, засобами поштового зв`язку та за підписом представника відповідача адвоката Гапеки Т.В., до суду надійшов відзив на позовну заяву, до якого, також долучено клопотання про витребування доказів.

14 березня 2023 року, на виконання вимог ухвали суду від 8 лютого 2023 року у частині витребування доказів, до суду надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_3 за період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2022 року.

30 березня 2023 року до суду, через систему «Електронний суд», надійшла заява представника позивача адвоката Кононенко О.І. про ознайомлення з матеріалами справи, з якими відповідно до розписки ознайомився в приміщенні суду цього ж дня.

3 квітня 2023 року до суду, через систему «Електронний суд», надійшло клопотання представника позивача адвоката Кононенко О.І. про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, яке у судовому засіданні 14 червня 2023 року відкликав, а також відповідь представника позивача на відзив відповідача на позовну заяву.

У судове засідання, призначене на 6 квітня 2023 року з`явилися відповідач та його представник. Позивач та/або її представник у судове засідання не з`явилися, при цьому

5 квітня 2023 року до суду, через систему «Електронний суд», від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності позивача та/або її представника, суд, враховуючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, думки відповідача та його представника, вважав за необхідне відкласти розгляд справи, при цьому за клопотанням представника відповідача було вирішено питання про витребування доказів. Так, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області суду від 6 квітня 2023 року було витребувано у Головного управління Державної Податкової Служби у м.Києві відомості про доходи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за 2022 рік.

Також у судовому засіданні сторона відповідача подала клопотання про виклик свідків, яке просили розглянути у наступному судовому засіданні за участі позивача та/або її представника.

У зв`язку із зазначеними вище обставинами, а також за клопотанням представника відповідача, з метою надання стороні відповідача можливості ознайомитися з відповіддю на відзив, розгляд справи було відкладено на 11:00 14 червня 2023 року, про що позивача та її представника повідомлено судовими повістками.

10 травня 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 6 квітня 2023 року про витребування доказів, до суду надійшли відомості отримані з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків Державної податкової служби України про суми виплачених доходів та утримання податків фізичної особи, ОСОБА_2 , за період з І кварталу 2022 по IV квартал 2022 року (з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року).

У судове засідання, призначене на 14 червня 2023 року, з`явилися: представник позивача, відповідач та його представник.

У судовому засіданні задоволено клопотання сторони відповідача про допит у якості свідка ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши у судовому засіданні письмові докази у справі, а також допитавши свідка ОСОБА_4 , за відсутності в учасників провадження додаткових пояснень після досліджених доказів та заяв (клопотань), без проведення судових дебатів у порядку, встановленому частиною восьмою статті 279 ЦПК України, суд видалився до нарадчої кімнати, з якої повернувшись, проголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Обґрунтування позову.

В обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві зазначено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2018 року у цивільній справі №363/2731/18 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 11 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення суду, 28 січня 2019 року судом видано виконавчий лист.

14 лютого 2019 року державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №363/2731/18, виданого 28 січня 2019 року.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить змінити спосіб та розмір стягуваних за вищевказаним рішенням суду аліментів, оскільки, з моменту набуття чинності зазначеного вище рішення суду у цивільній справі №363/2731/18, матеріальне становище відповідача істотно покращилося, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження №58382806, а саме частиною наступних документів:

відповіді Міністерства внутрішніх справ України на запит №77284876 від 8 квітня 2020 року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, відповідно до якої в МВС відсутні данні про зареєстровані за боржником транспортні засоби;

відповіді Міністерства внутрішніх справ України на запит №109643346 від 30 липня 2021 року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, відповідно до якої за боржником зареєстрований транспортний засіб «Ford Mondeo»;

відповіді Міністерства внутрішніх справ України на запит №143485645 від 18 серпня 2022 року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, відповідно до якої за боржником зареєстровані два транспортні засоби, а саме « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та «Ford Fusion».

Отже, у період часу з дня відкриття виконавчого провадження, а саме в період часу з 8 квітня 2020 року по 18 серпня 2022 року відповідачем ОСОБА_3 було набуто право власності на два автотранспортні засоби.

Таким чином, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач, в особі представника, посилаючись на положення статей 112, 182-183, 192 СК України, просить змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з фіксованої суми в розмірі 2000 гривень, згідно виконавчого листа, виданого Вишгородським районним судом Київської області від 28 січня 2019 року (справа №363/2731/18), на заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 січня 2023 року і до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

Щодо правової позиції сторін під час розгляду справи.

Під час розгляду справи, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, з підстав, викладених у відзиві.

Так, відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач та його представник, не визнаючи позовні вимоги, у відзиві на позовну заяву зазначили, що позивач, звертаючись до суду з позовом не довела належними та допустимими доказами ту обставину, що у ОСОБА_3 , який є платником аліментів, істотно покращилось матеріальне становище, та позивачем не враховано, що на утриманні відповідача, крім доньки, перебуває його бабуся ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем проживання якої зареєстрований відповідач та донька. Посилання позивача на те, що у власності відповідача перебувають кілька транспортних засобів є таким, що не відповідає дійсності, так як у власності відповідача перебуває лише один транспортний засіб марки «FORD», модель «FUSION», 2016 року випуску, який зареєстрований за ОСОБА_3 лише 31 березня 2022 року та його придбано за спільні кошти з дружиною ОСОБА_4 , з якою проживають спільно без реєстрації шлюбу. Будь-якого іншого нерухомого майна на праві приватної власності у ОСОБА_3 не має. Зазначено, що ОСОБА_3 заборгованості по аліментах не має, відомості про нього як боржника відсутні в Єдиному реєстрі боржників. Відповідно до вимоги державного виконавця від 7 жовтня 2022 року Відокремленим підрозділом Київська дирекція залізничних перевезень державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» здійснюються відрахування із заробітної плати ОСОБА_3 в розмірі 2000 гривень на розрахункові реквізити, що вказані у вимозі державного виконавця. З 19 жовтня 2022 року розмір заробітної плати відповідача збільшився у зв`язку з тимчасовим переведення на посаду старшого інспектора з експлуатаційних, виробничо-технічних та організаційних питань господарського відділу на час проходження військової служби основного працівника. Таким чином, вважати, що тимчасове переведення на посаду є істотним покращенням матеріального становища платника аліментів не доцільно, оскільки, з поверненням на місце роботи основного працівника, він буде переведений на свою попередню посаду. Також, позивач звертаючись до суду з позовом не вказала, які загальні витрати нею здійснюються на утримання спільної доньки сторін, оскільки придбання відповідачем автомобіля не є беззаперечною та самостійною підставою для збільшення розміру аліментів. В той час, як чинне сімейне законодавство передбачає обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач, розуміючи свій обов`язок по утриманню дитини, відкрив на ім`я доньки картковий рахунок, який прив`язаний до його банківської картки, на який перераховує грошові кошти на всі потреби дитини, окрім тих, що стягнуті судом як аліменти. Донька самостійно користується банківською карткою та здійснює дрібні побутові правочини, оскільки згідно з положеннями чинного цивільного законодавства наділена частковою цивільною дієздатністю.

У свою чергу, позивач, через свого представника, скориставшись правом подати відповідь на відзив, зазначає, що піклування про бабусю характеризує відповідача лише з найкращої сторони як людину, якій притаманна повага до людей літнього віку та непохитне бажання надавати такій рідній людині в похилому віці належну увагу і необхідну допомогу. Таке цивілізоване відношення до бабусі не позбавляє відповідача приймати матеріальну участь у житті і вихованні його дитини, в тому числі шляхом сплати аліментів, у розмірі який не перевищує визначений законодавством розмір, а саме частину його доходів (заробітку). Відповідачем не надано доказів, що його бабуся не отримує гарантоване Конституцією України піклування від своїх дітей, в тому числі і від мами відповідача. Крім цього, відповідач стверджує, що він зареєстрований в помешканні разом з бабусею. Представник позивача вважає, що не може прийнято судом до уваги твердження відповідача, що на день складання відзиву у власності відповідача перебуває лише один автомобіль, а не кілька, як це вказано у позовній заяві та підтверджено доказами. На день складання відзиву на позов сторона відповідача надала документальне підтвердження, що у його власності наявний вже лише один автомобіль. Це може свідчити про отримання відповідачем додаткового доходу від відчуження автомобіля (про те, що автомобіль було подаровано чи він вибув з володіння відповідача на іншій безоплатній основі стороною відповідача не надано і про це не має твердження у відзиві), а отже це свідчить про покращення матеріального стану відповідача. Відсутність нерухомого майна у власності відповідача не може надавати останньому будь-які преференції у виконанні покладеного на нього Сімейним кодексом України обов`язку щодо сплати аліментів на його дитину, у розмірі, що відповідає нормативно врегульованій частині від доходів, а саме частину його доходів (заробітку). Зміна судом способу стягнення аліментів з розміру визначеного у твердій грошовій сумі на встановлення диференційованого визначення у частці від доходів сприятиме більшій забезпеченості інтересів дитини і залежатиме лише від прагнення батька дитини покращувати своє власне життя. Зазначення у відзиві про те, що певний автомобіль було придбано за рахунок спільних коштів відповідача та імовірно жінки, з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не підтверджується жодним належними доказами. Позивач вважає, що встановлення диференційного принципу стягнення аліментів у конкретній частці від доходів відповідача сприятиме також і дотриманню інтересів самого відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивача та відповідача, народилася донька ОСОБА_5 та у повторно виданому 31 травня 2016 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві свідоцтві про народження дитини, серія НОМЕР_3 , батьками зазначені: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 (а.с. 21).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада

2018 року у цивільній справі №363/2731/18 стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 11 липня 2018 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Постановою державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Журавльової Є.В. від 14 лютого 2019 року, відкрито виконавче провадження №58382806 з виконання виконавчого листа №363/2731/18, виданого 28 січня 2019 року Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 гривень щомісяця (а.с. 11).

З відповіді Міністерства внутрішніх справ України на запит №77284879 від 8 квітня 2020 року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів вбачається, що станом на 8 квітня 2020 року за ОСОБА_3 не було зареєстровано жодного транспортного засобу (а.с. 14).

З відповідей Міністерства внутрішніх справ України на запит №109643346, №109643346 від 30 липня 2021 року, станом на 30 липня 2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано легковий автомобіль синього кольору, марки «Ford», модель «Mondeo»,

2003 року випуску, державний номерний знак, НОМЕР_4 (а.с. 14,15).

З відповіді Міністерства внутрішніх справ України на запит №143485645 від

18 серпня 2022 року, станом на 18 серпня 2022 року за ОСОБА_1 , також зареєстровано легковий автомобіль сірого кольору, марки «Ford», модель «Fusion»,

2016 року випуску, державний номерний знак, НОМЕР_5 (а.с. 16).

Станом на 22 лютого 2023 року у власності ОСОБА_3 з 31 березня 2022 року наявний лише один транспортний засіб марки «Ford», модель «Fusion», 2016 року випуску (а.с. 58).

Нерухомого майна у власності відповідача немає (а.с. 59).

Як убачається із долучених до відзиву документів, відповідач має бабусю (мати його мати) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та вона з відповідачем зареєстровані за однією адресою (а.с. 49-58, 32).

Згідно довідки про наявність рахунку від 22 лютого 2023 року, на ім`я відповідача ОСОБА_3 зареєстровано «дитяча картка» (а.с. 61).

Як убачається із довідки про рух коштів по вказаній картці за період з 1 серпня

2022 року по 13 лютого 2023 року, відповідачем здійснювалося її поповнення (а.с. 67-68). Наявність вказаної карки та матеріальна допомога відповідача, шляхом зарахування на неї коштів на додаткові витрати дитини, стороною позивача не заперечується.

Згідно вимоги державного виконавця від 7 жовтня 2022 року у виконавчому провадженні №58382806 від 14 лютого 2019 року, аліменти згідно виконавчого листа з ВП №58382806, здійснюються на рахунок Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Зазначене також підтверджується відомостями Центру бухгалтерського та податкового обліку дирекції залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця»(а.с. 70-79).

Згідно наказу №911/ос від 18 жовтня 2022 року директора регіональної філії АТ «Укрзалізниця», ОСОБА_3 призначено на посаду головного інженера виробничого підрозділу Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» з 19 жовтня 2022 року з посадовим окладом 23329 грн на місяць, за переведенням з посади старшого інспектора з експлуатаційних, виробничо-технічних та організаційних питань господарського відділу цього ж підрозділу, на час проходження військової служби основного працівника ОСОБА_7 , до дня його фактичної демобілізації (а.с. 80).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також сум річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2022 року, ОСОБА_3 отримує дохід у виді заробітної плати за місцем роботи (а.с. 87-92).

Як убачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також сум річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року, ОСОБА_2 отримує дохід у виді заробітної плати за місцем роботи, а також аліменти у розмірі 2000 грн. з місця роботи відповідача у справі (а.с.137-139).

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 пояснила суду, що вона з ОСОБА_3 проживає у цивільному шлюбі з 2018 року, вона обізнана з тим, що з нього стягуються аліменти на утримання доньки. Щодо придбання автомобіля у березні 2022 року пояснила, що вони разом з відповідачем його придбали за спільні кошти, приблизно за 12000,00 доларів США, при цьому більша частина витрачених коштів є її заощадження. Від продажу автомобіля, який був у відповідача до цього, приблизно в сумі 3000 доларів США, також було витрачено на придбання нового автомобіля. Право власності на автомобіль зареєстровано за ОСОБА_3 , а не за нею, з тих підстав, що вона не має посвідчення водія.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У статті 12 ЦПК України зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно із частинами третьою та четвертою вказаної статті цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина восьма статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 полягають у зміні способу стягнення з відповідача аліментів, встановленого рішення суду, з твердої грошової суми на частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Як встановлено судом, відповідач заперечує проти прозову з підстав відсутності доказів покращення його матеріального становища, а автомобіль, який має у власності, придбано за спільні кошти з нинішньою дружиною, з якою проживає у цивільному шлюбі, при цьому вважає за необхідне врахувати, що на його утриманні перебуває бабуся, а також що крім аліментів, він несе додаткові витрати дитини, шляхом здійснення зарахувань на «дитячу картку».

Аргументи сторони відповідача суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, з урахуванням норм чинного законодавства України, при цьому бере до уваги доводи сторони позивача щодо можливості зміни способу стягнення з відповідача аліментів, встановленого рішенням суду від 21 листопада 2018 року у твердій сумі, на частки від його доходів (заробітку), з таких підстав.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (стаття 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених статтями 182184 СК України.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими статтею 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому, суд повинен враховувати встановлені частиною другою статті 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми статті 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: статті 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

В будь-якому випадку, відповідно до частини третьої статті 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, в тому числі, доводити розмір понесених отримувачем аліментів витрат на дитину.

На час звернення із позовною заявою до суду, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2833 гривні.

Суд, також бере до уваги, що з огляду на положення пункту 4 частини першої

статті 161 ЦПК України, аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів на одну дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку (в наказному провадженні).

Отже, з огляду на вказане, майновий стан відповідача, для стягнення аліментів у мінімально визначеному законом розмірі не може братися до уваги, оскільки у разі, якщо майновий стан, стан здоров`я або сімейний стан не дозволяють платнику аліментів надавати дитині утримання в мінімально визначеному законом розмірі, у нього є право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що передбачено статтею 192 СК України. У цьому провадженні відповідач не скористався правом подати зустрічний позов.

При цьому, посилання відповідача, що на його утриманні перебуває бабуся, не підтверджується належними та допустимими доказами, та з урахуванням положень пункту 3 частини першої статті 182 СК України, не є підставою, яка враховується судом при визначені розміру аліментів.

Посилання відповідача про здійснення ним додаткових витрат на утримання дитини, шляхом здійснення зарахування коштів на «дитячу картку», не є коштами, які сплачуються на виконання рішення суду від 21 листопада 2018 року, а відповідають вимогам частини першої статті 185 СК України.

Показання свідка ОСОБА_4 не можуть братися за належні та допустимі докази спільного проживання однією сім`єю з відповідачем та придбання ними за спільні кошти автомобіля, який належить відповідачу. водночас, ОСОБА_4 може бути особою, зацікавленою у результаті розгляду цієї справи.

Аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на її користь на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2018 року на утримання доньки, є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом зміни способу стягнення з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Водночас, не підлягає задоволенню вимога сторони позивача про стягнення аліментів у змінений спосіб саме з 11 січня 2023 року, оскільки, відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Висновок суду.

Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у частині зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2018 року у твердій грошовій сумі 2000,00 гривень, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши їх у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, проте, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили, а не з 11 січня 2023 року, як просить позивач, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.

Щодо розподілу судових витрат.

Оскільки, відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про зміну способу стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись статтями 5, 180-182, 192 СК України, статтями 2, 12, 13, 19, 77, 81, 141, 247, 259, 263265, 268, 274279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2018 року у твердій грошовій сумі 2000,00 гривень, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши їх у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.

В іншій частині позову відмовити.

Виконавчий лист №363/2731/18, виданий Вишгородським районним судом Київської області 28 січня 2019 року, відкликати.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 15 червня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач