ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/817/23 Справа № 200/5329/19 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Барильської А.П., Демченко Е.Л.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Забари Альони Володимирівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення міськради, припинення права власності на земельну ділянку, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року відкрите апеляційне провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування рішення міськради, припинення права власності на земельну ділянку, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння до апеляційного розгляду.

Одночасно із апеляційною скаргу, представник ОСОБА_1 - адвокат Забара Альона Володимирівна звернулась до суду апеляційної інстанції із заявою про забезпечення позову.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, матеріалами справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту та забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном, здійсненні опечатування або вилученні його у боржника та переданні на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Тобто, арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

У своїй заяві про забезпечення позову представник позивача не обґрунтувала та не навела правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є визнання протиправним та скасування рішення міськради, припинення права власності на земельну ділянку, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Накладення арешту на земельну ділянку не є співмірними із заявленими позовними вимогами, а вимоги щодо забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії у відношенні земельної ділянки, є необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на законі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Забари Альони Володимирівни про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко