Провадження № 2/686/5776/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дзюбі В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2022 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що банк із ОСОБА_1 в рамках нового проекту банку monobank, уклали договір кредиту шляхом підписання 07.05.2019 року Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг. На підставі вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом, з можливістю його корегування.

У зв`язку з порушенням умов договору про надання банківських послуг від 07.05.2019 року у відповідача станом на 15.09.2022 року виникла заборгованість у розмірі 17615,92 грн., що складається із 17615,92 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), яку позивач просить стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2023 року позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07.05.2019 року станом на 15.09.2022 року в сумі 17615,92 грн., а також судовий збір у сумі 2481,00 грн, а всього стягнути 20096,92 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.08.2023 року клопотання ОСОБА_1 , заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2023 року по справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 скасовано, справу призначено до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження.

11.10.2023 року від представника відповідача по справі адвоката Клюцука В.П. надійшов відзив по справі, у якому останній заперечив повністю проти позовних вимог АТ «Універсал Банк». На підтримку своєї позиції, представником відповідача зазначено, що вказаний позов є безпідставний та необґрунтований, оскільки позивачем не доведено факт передання коштів ОСОБА_1 за кредитним договором та користування ними, а також факт самого підписання договору відповідачем. Окрім того, представник відповідача стверджує, що до відома відповідача не доведено у доступному форматі умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», а деталізовані умови надання кредитних коштів не містяться у Анкеті-заяві до Договору від 07.05.2019 року.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 03.10.2023 року надіслав відповідь на відзив відповідача у якому заперечив проти позиції відповідача, позов просив задовільнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник надіслав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника, позицію щодо позову виклав у поданому відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ Універсал Банк запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк».

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п. 2).

Згідно з п. 3 анкети-заяви, відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6).

Згідно з п. 11 заяви усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

Із зазначеного вбачається, що договір про надання банківських послуг в даному випадку є публічним договором відповідно до статей 633, 634 ЦК України. Правова природа договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною (в цьому випадку визначені банком) одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах (в такому випадку викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту), а інша сторона (у цьому випадку такою стороною є боржник) може приєднатися до таких умов (в такому випадку шляхом підписання Анкети-заяви), висловивши певним чином згоду на них (тобто згоду з положеннями Умов і правилах надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту). Договір є обов`язковим для виконання.

Відомості щодо надання кредиту, умови кредитування, зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти, умови отримання кредиту, у тому числі умови щодо процентної ставки, ставки пені за порушення строків розрахунків містяться в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту, адже ці документи разом з Анкетою-заявою складають договір надання банківських послуг, котрий є публічним договором та договором приєднання.

Крім того слід зазначити, що Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» крім того, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні статей 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншу всю інформацію, необхідну для укладення договору.

Згідно з позицією Верховного Суду, котра закріплена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі N 754/17518/15-ц, провадження, N 61-17132св18 у статті 629 Цивільного кодексу України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі N 355/385/17.

Таким чином, невиконання боржником умов договору, на які він погодився та ознайомився в Анкеті-заяві (стосовно того, що договір про надання банківських послуг складається не лише з Анкети- заяви, а також з Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту) та непогашення у повному обсязі заборгованості перед банком матиме наслідком порушення фундаментального положення про обов`язковість договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

У заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що дана анкета разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі N9 524/5556/19 (провадження N9 61- 16243ск20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має ознайомитись з інформацією, яка розміщена на офіційному веб-ресурсі і самостійно для себе прийняти рішення, щодо подальшого використання кредитних коштів, за встановленими тарифами. І в разі якщо умови влаштовують отримувати кредитні кошти у використання.

Згідно з доданими до позовної заяви матеріалами з сайту https://www.monobank.ua/terms вбачається, що погоджені відповідачем правила кредитування були дійсні в період з 26 квітня 2019 року по 05 червня 2019 року. Анкету-заяву клієнтом було підписано 07.05.2019 року, відповідно саме в цей період були дійсні правила в редакції 26.04.2019 року. А отже, відповідач на час підписання анкети-заяви не міг бути ознайомлений з будь-якими іншими правилами.

Отже, заповненням анкети-заяви відповідач ОСОБА_1 підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які е необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

На підтвердження заборгованості позивачем було долучено розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за Договором про надання банківських послуг Monobank від 07.05.2019 року станом на 15.09.2022 року у сумі 17615,92 грн., що складається із 17615,92 грн. загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Слід зазначити, що розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів відповідачем, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

У постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження № 61-40036св18 Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції, про те що розрахунок заборгованості погоджується зі змістом договору та є належним доказом.

Отже, ОСОБА_1 не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 17615,92 гривень, а також доводів позивача щодо отримання, використання, в тому числі і погашення кредитних коштів.

Згідно з приписами пункту 62 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 No 75 (зі змінами) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій.

Відповідач, весь період активно користувався платіжною карткою, наявними на ній коштами, періодично здійснював їх погашення, тим самим визнав факт існування договірних зобов`язань перед AT "Універсал Банк" в рамках банківської послуги "monobank", прострочення виконання зобов`язань почали виникати з травня 2020, до того часу позичальник вчасно погашав заборгованість. На підвтердження зазначеного, позивачем долучено до матеріалів справи виписку (рух коштів по картці) по особовому рахунку відповідача за період з 07.05.2019 року по 15.09.2022 року, що підтверджує що після отримання банківської картки відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користування кредитними коштами, та не повернув їх банку у повному обсязі.

Отже, з врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд визнає дійсною укладеність вищевказаного кредитного договору між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N9 63566/00 § 23, ЄСП/1 від 18липня 2006 року). Оскаржуване рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Однак, відповідачем не було надано суду доказів, які спростовують розрахунок заборгованості перед АТ «Універсал Банк».

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг Monobank від 07.05.2019 року станом на 15.09.2022 року у розмірі 17615,92 грн. за тілом кредиту є обґрунтованими, а тому вказану заборгованість слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 284, 287, 288 ЦПК України, ст. ст. 3, 207, 509, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , остання зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07.05.2019 року станом на 15.09.2022 року в сумі 17615,92 грн., а також судовий збір у сумі 2481,00 грн, всього стягнути 20096,92 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій Стефанишин