Номер провадження: 22-ц/813/3825/23
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря - Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

ТОВ «Відродження» звернулось до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком загальною площею 349,3 м.кв. та земельною ділянкою площею 0,0543 га, кадастровий номер :27:011:0261, за адресою: АДРЕСА_1 , зняти відповідачів з реєстраційного обліку та виселити.

При цьому позивач посилається на те, що відповідно до положень ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 41,47 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Відродження» набуло право власності на спірний житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до ст. 317 ЦК України відповідачі втратили право користування спірним будинком. Позивач звертався до відповідачів з вимогою у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та звільнити будинок, однак, по теперішній час відповідачі залишаються зареєстрованими та порушують права законного власника. ТОВ «Відродження» позбавлений можливості вільно, на власний розсуд розпоряджатися житловим приміщенням, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2022 року позовні вимоги ТОВ «Відродження» задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим будинком загальною площею 349,3 м.кв. та земельною ділянкою площею 0,0543 га, кадастровий номер :27:011:0261, за адресою: АДРЕСА_1 . Знято ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було досліджено за які кошти був придбано іпотечне майно, оскільки останнє було придбано за власні кошти.

Короткий зміст відзиву ТОВ «Відродження» на апеляційну скаргу.

У відзиві ТОВ «Відродження» зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 31 травня 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явились.

31 травня 2023 року від адвоката Савенко Г.С., яка діє в інтересах ТОВ «Відродження» надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя Дришлюк А.І. перебував у відгулі 12 червня 2023 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 червня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 25 січня 2018 року Київським районним судом м. Одеса було винесено рішення по справі №520/6543/14-ц, яким позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №PML 500/098/2007, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Іллічовою Н.А., 13.07.2007 та зареєстрованим в реєстрі під номером 12524, а саме: земельну ділянку площею 0,0543 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок №74 , що складається в цілому з одного житлового будинку з каміння літ. «А» загальною житловою площею 116,4 кв. м., загальною площею 349,3 кв. м., та № 1,2 - огорожа, розташованих на земельній ділянці 543 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_1 ) шляхом продажу цього майна на електронних торгах за початковою ціною 5 877 842,00 гривень з метою задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в загальній сумі 8 069 066,00 гривень.

На виконання вказаного рішення суду були отримані виконавчі листи та пред`явлені на виконання. 27 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження.

28 травня 2020 року керівництвом ТОВ «Відродження» було вирішено прийняти участь у електронному аукціоні та 29.05.2020 року на електронному майданчику ДП «СЕТАМ» за лотом № 377010, згідно із даних ДП «СЕТАМ» реалізовували предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 349,3 м.кв. та земельну ділянку площею 0,0543 га, КН б/н, за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, 28 травня 2020 року ТОВ «Відродження» в повному обсязі було сплачено організатору торгів ДП «СЕТАМ» гарантійний внесок за участь у торгах за лотом № 377010 у розмірі 293 892, 10 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 5648 від 28.05.2020р.

04 червня 2020 року ТОВ «Відродження» у повному обсязі виконало свої зобов`язання щодо повної оплати (5 877 842,00 гривень) вартості придбаного на електронних торгах за лотом № 377010 нерухомого майна, що підтверджується платіжним доручення № 5755 від 04.06.2020 р.

15 червня 2020 року приватним виконавцем Колечко Д.М. на виконання приписів чинного законодавства було оформлено Акт про реалізацію предмета іпотеки.

На підставі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.41,47 Закону України «Про іпотеку» та на підставі вищевказаного Акта про реалізацію предмета іпотеки, приватним нотаріусом Іллічовою Н.А. Одеського міського нотаріального округу, 23.09.2020 року засвідчено та видано Свідоцтво про те, що ТОВ «Відродження» є власником майна - житлового будинку загальною площею 349,3 м.кв. та земельної ділянки площею 0,0543 га. кадастровий номер :27:011:0261 за адресою: АДРЕСА_1 , право власності ТОВ «Відродження» на зазначене нерухоме майно належним чином зареєстроване, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 62878111.

14 липня та 23 липня 2021 року ТОВ «Відродження» на адресу відповідачів було направлено вимогу про виселення та зняття з реєстраційного обліку, яку відповідачами залишено без задоволення.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до положень ч. 1, 5 статті 403, ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпорядження цим майном. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2 ст. 406 Цивільного кодексу України».

При таких обставинах та враховуючи, що відповідачі не є власниками житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , належних позивачеві на праві власності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачі втратили право користування спірним будинком, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та виселенні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що у цивільній справі №947/21254/19 апеляційним та касаційним судом у свої постановах від 30 березня 2021 року та 22 червня 2022 року відповідно встановлено, що зі змісту кредитного договору, укладеного 13 липня 2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 вбачається, що останній отримав кредит у розмірі 250 000 доларів США під іпотеку земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, судовими рішенням було встановлено факт придбання ОСОБА_2 спірного іпотечного майна за кредитні кошти, а тому в силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК є встановлено, а тому доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: С.М. Сегеда

А.І. Дришлюк