ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-6609/11 Номер провадження 22-ц/814/4577/23Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Пилипчук Л.І.,

суддів Бутенко С.Б., Чумак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 31 серпня 2023 року, постановлену суддею Материнко М.О., про повернення заяви без розгляду,

у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

15.10.2011 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом про стягнення заборгованості за кредитом із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у межах забезпечення якого просило: накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення; обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним (нею) своїх зобов`язань.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 15.10.2011 заяву представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову задоволено частково; обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

30.06.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, у якій просив скасувати ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 15.10.2011 (справа №2-6609/11) про тимчасове його обмеження у праві виїзду за межі України. В обґрунтування своїх вимог посилався на положення ч.5 ст.441 ЦПК України, вказуючи на відсутність заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 31.08.2023 заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі Україну, подану по цивільній справі №2-6609/11 - повернуто заявнику без розгляду на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України.

Не погодившись із указаною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що районний суд помилково застосував положення ст.183 ЦПК України, залишивши поза увагою, що наведена норма не регулює спірні правовідносини, а визначає вимоги до заяви з процесуальних питань в ході розгляду справи. Натомість, він, заявник, звернувся в суд із заявою в порядку ст.441 ЦПК України, яка передбачає окремий порядок вирішення процесуальних питань в ході виконання судового рішення.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 23.10.2023 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням сторін, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 24.10.2023.

09.11.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , у якій він просить приєднати до справи листи Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 03.10.2023 №91/Ж-15707-23127, Шевченківського ВДВС м.Полтави від 19.06.2023 №60330, Київського ВДВС у м.Полтаві від 26.10.2023 №125168, Подільського ВДВС у м.Полтаві від 27.10.2023 №58640 та УЗПВР у Полтавській області від 23.10.2023 №21937.

Заявник у судове засідання не з`явився, будучи повідомленими про день та час розгляду справи, просив розглядати справу за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.06.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою в порядку ст.441 ЦПК України, за змістом якої просив скасувати ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 15.10.2011 (справа №2-6609/11) про тимчасове його обмеження у праві виїзду за межі України./а.с.1/

Суд першої інстанції, пославшись на ч.4 ст.183 ЦПК України, повернув заявникові без розгляду заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вважаючи, що вона не відповідає вимогам ч.2 ст.183 цього Кодексу, зокрема, у заяві не зазначено державного (приватного) виконавця та заінтересованих осіб, що позбавляє суддю можливості визначити коло осіб, на інтереси яких може вплинути розгляд даної справи; не додано доказів надіслання (надання) заяви іншим учасникам справи.

Апеляційний суд із таким висновком районного суду не погоджується з таких підстав.

Як убачається зі змісту поданої заяви, підставою для її задоволення заявником визначено положення частини п`ятої статті 441 ЦПК України.

Вказане положення поширюється на правовідносини, які виникли у зв`язку із застосуванням судом тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України як заходу забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Із матеріалів справи №2-6609/11 (провадження №2/554/597/2015) убачається, що обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України встановлено до виконання ним своїх зобов`язань та при постановлення судом рішення від 02.03.2015 скасовано не було.

Розділ VI ЦПК України регулює процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) та за змістом ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України чинним процесуальним законодавством не передбачені. Проте згідно з ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Отже, така заява має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, тобто вимогам ст. ст.175,177 цього Кодексу.

Суд першої інстанції наведене не врахував та дійшов помилкового висновку щодо підставності застосування положень ч.4 ст.183 параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України, яка не регулює спірні процесуальні правовідносини та поширюється виключно на заяви, клопотання і заперечення, подані до суду без дотримання вимог ч.ч.1,2 цієї статті.

Тоді як Розділ VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», до якого входить ст.441 ЦПК України, це окремий вид судового провадження, який передбачає окремий процесуальний порядок вирішення процесуальних питань в ході виконання судового рішення. До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 27.01.2021 у справі №569/13154/20, а тому дійшовши висновку про невідповідність заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України вимогам щодо її форми та змісту, районний суд мав би залишити її без руху, а не повертати без розгляду.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені норми права та наявні матеріали справи, апеляційний суд вважає необґрунтованим та передчасним висновок районного суду про необхідність повернення заяви без розгляду, а тому, відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367-369,374, п.п.3, 4 ч.1 ст.379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 31 серпня 2023 року - скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.12.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.Б. Бутенко

О.В. Чумак