Справа № 536/650/23
Провадження № 2/536/402/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.

за участю секретаря судового засідання Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа: Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Університетська, буд.37, про встановлення факту проживання дитини з батьком та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

за участю:

представника позивача - адвоката Браташа Ю.П.,

представника відповідача - адвоката Сащука М.М.,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд встановити факт проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 у період з жовтня 2017 року по березень 2022 року та звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам в сумі 130973,32 грн., яка утворилась за період з 18.10.2021 по 09.03.2022 за виконавчим листом № 533/226/15-ц, виданим 23.09.2021 Козельщинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16.03.2015 до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з березня 2015 року батько дитини ОСОБА_1 проживав разом із дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , а мати дитини ОСОБА_2 у зв`язку із працевлаштування у ПАТ «Полтавський Гірничо-збагачувальний комбінат» проживала окремо за іншою адресою та в подальшому 10.11.2018 ОСОБА_2 виїхала за межі території України до Чеської Республіки, де остання працевлаштувалась та перебувала за кордоном майже 4 роки. Через це донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з березня 2015 року по березень 2022 року проживала разом із батьком - ОСОБА_1 . У березні 2022 року ОСОБА_2 повернулася з-за кордону до України та 05.03.2022 року мати дитини разом із донькою ОСОБА_3 сіли на евакуаційний потяг та 08.03.2022 виїхали за межі України, а батька дитини ОСОБА_1 04.03.2022 було призвано Кременчуцьким районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за загальною мобілізацією. Заочним рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 16.04.2015 по справі № 533/226/15-ц було вирішено стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16.03.2015 до повноліття дитини. За заявою ОСОБА_2 від 12.08.2021 про видачу дубліката виконавчого листа Козельщинським районним судом Полтавської області було видано дублікат виконавчого листа № 533/226/15-ц від 23.09.2021 та пред`явлено його до примусового виконання, на підставі чого 18.10.2021 старшим державним виконавцем Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бєловою Т.І. було відкрито виконавче провадження № 67150168 щодо примусового виконання вищезазначеного судового рішення. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 67150168, а саме повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 06.03.2023 року, станом на 06.03.2023 у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно рахунку від 09.03.2022 р. за період з 18.10.2021 по 09.03.2022 р. становить 130973,32 грн.

Встановлення факту проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 у період з березня 2015 року по березень 2022 року, є необхідним позивачу для подальшого звільнення від сплати заборгованості по аліментам за період у який дитина фактично проживала з батьком та повністю перебувала на його утриманні, а тому стягнення аліментів за вказаний період було недоцільним та таким, що не відповідало нормам СК України.

Оскільки малолітня дитина ОСОБА_3 з березня 2015 року по березень 2022 року проживала разом з батьком та знаходилась на його повному утриманні, а тому нарахування позивачу заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 130973,32 грн. здійснювалося за той період коли дитина фактично проживала разом з батьком та не проживала з матір`ю, на користь якої стягувались аліменти на утримання дитини, тому вказане нарахування заборгованості суперечить цільовому призначенню аліментів, та є підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач просить суд звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 130973,32 грн, яка утворилась за період з 18.10.2021 р. по 09.03.2022 р. за виконавчим листом № 533/226/15-ц, виданим 23.09.2021 року Козельщинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 16.03.2015 року до повноліття дитини.

Представник відповідачки адвокат Сащук М.М. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження проживання дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 не доводять факт такого проживання. Позов про стягнення аліментів було подано в той час, коли на думку позивача, дитина проживала разом із ним та перебувала на його утриманні, проте позивач під час розгляду справи про стягнення аліментів не подав відповідні заперечення суду, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. В зазначений період часу ОСОБА_3 не проживала разом з батьком, а у зв`язку з працевлаштуванням в іншому населеному пункті матері ОСОБА_2 проживала у бабусі ОСОБА_4 в ті дні, коли ОСОБА_2 була на роботі. Після виїзду за кордон відповідачка неодноразово поверталася до України та під час перебування ОСОБА_2 на території України дитина проживала з нею, але під час від`їзду ОСОБА_2 за кордон дитина залишалася з бабусею ОСОБА_4 , оскільки позивач ОСОБА_1 не надав ОСОБА_2 дозволу на виїзду дитини за кордон. Проте, під час виїзду за кордон ОСОБА_2 приймала участь у вихованні дитини, а саме спілкувалася з нею та надсилала кошти. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 травня 2023 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подачу позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 жовтня 2023 року за клопотання представника позивача було закрите провадження по цивільній справі в частині заявлених вимог про встановлення факту проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 у період з березня 2015 року по вересень 2017 року.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 - адвокат Міщенко О.В. та адвокат Браташ Ю.П. підтримали позовні вимоги, обґрунтувавши їх доводами, викладеними в позовній заяві. Просили задовольнити позов в повному обсязі, а саме встановити факт проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 у період з жовтня 2017 року по березень 2022 року та звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам в сумі 130973,32 грн., яка утворилась, згідно детального розрахунку та довідки Кременчуцького відділу державної виконавчої служби №32931 від 29 серпня 2023 року по виконавчому провадженню № 67150168, за період з 27.10.2017 по 09.03.2022, за виконавчим листом № 533/226/15-ц, виданим 23.09.2021 Козельщинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з 16.03.2015 до повноліття дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що позов не визнає в повному обсязі. ОСОБА_3 жодного дня не проживала з позивачем ОСОБА_1 . ОСОБА_1 покинув її під час вагітності. Після народження доньки до неї приїхала бабуся позивача ОСОБА_4 та його мати подивитися на дитину. Приблизно через місяць ОСОБА_4 приїхала до неї зробити аналіз ДНК дитині, після якого ОСОБА_1 записали як батька дитини. Коли дитині було два роки вона не працювала, та бабуся позивача ОСОБА_4 запропонувала віддати дитину в дитячий садок в с. Потоки, ОСОБА_4 мала водити дитину до дитячого садка та дитина мала проживати у неї в будні дні, а у вихідні дні дитина мала проживати з матір`ю, на що вона погодилася. Малолітня ОСОБА_5 насправді жила з ОСОБА_4 з 2015 року, а з ОСОБА_1 вона не проживала жодного дня. У 2018 році вона виїхала за кордон на заробітки та узгодила, що дитина буде проживати з бабусею позивача ОСОБА_4 . Вона виїжджала на три місяці за кордон, та коли поверталася забирала дитину на тиждень-два, щоб дитина не пропускала дитячий садочок. Вперше вона подала до суду заяву про стягнення аліментів у 2015 році, та подала виконавчий лист до виконавчої служби, проте після того, як дитина стала проживати з ОСОБА_4 вона зупинила виконання рішення суду. В цей період дитина дійсно проживала з ОСОБА_4 , а вона пересилала кошти на її утримання. ОСОБА_4 водила дитину на гуртки та забирала її зі школи. ОСОБА_1 прописаний у своєї матері ОСОБА_6 , у ОСОБА_4 він не проживав. Під час її повернення до України вона купляла дитині усе необхідне. Вона запитувала у ОСОБА_4 , чи потрібні кошти на дитину, на що вона казала, що не потрібні. Під час проживання з ОСОБА_4 вона пересилала кошти на операцію дитині, купувала одяг, велосипед. Під час проживання з ОСОБА_4 були перешкоди у її спілкуванні з дитиною, а саме коли вона телефонувала, їй казали що дитина то спить, то на гуртках. Зі скаргами з приводу перешкод у спілкуванні з дитиною вона не зверталася. За 10 років після народження дитини з позивачем вона спілкувалася разів п`ять. Під час перебування дитини у Чехії ОСОБА_1 декілька разів телефонував.

Представник відповідачки адвокат Сащук М.М. просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Третя особа Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції уповноваженого представника до суду не направили, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її онуком, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її правнучкою. Після народження правнучки вона їздила до матері дитини ОСОБА_2 та відвідувала правнучку. У 2015 році ОСОБА_2 звернулася до неї з пропозицією стежити за дитиною, оскільки відповідачка працевлаштувалася, на що вона погодилася, та дитина проживала з нею в с. Потоки Кременчуцького району. Наприкінці серпня 2015 року вона забрала дитину, проходила з нею медичні комісії, обстеження, оскільки дитина є хворобливою. В перший час коли у ОСОБА_2 був вихідний, вона забирала дитину, але потім усі турботи за дитиною переклала на неї. Коли відповідачка проживала у м. Горішні Плавні Полтавської області, вона возила дитину на власному автомобілі для побачень з матір`ю, після того як відповідачка переїхала у м. Кременчук вона також возила до неї дитину для побачень. У 2018 році відповідачка поїхала до Чехії, та вони домовилися, що дитина буде проживати з нею. В цей період вона разом з дитиною лежала у лікарні, де ОСОБА_7 робили операцію. Також, вона постійно водила дитину в дитячий садочок, школу. Коли у 2019 році ОСОБА_7 пішла у 1 клас, мати до неї приїздила. Батько дитини ОСОБА_1 надавав достатні кошти на утримання дитини, та вона не зверталася до відповідачки щодо надання ще коштів на її утримання. Матір дитини кілька разів перераховувала кошти у незначному розмірі, частина з яких це погашення наданих нею раніше відповідачці грошових коштів в борг. Також, коли відповідачка приїздила, вона іноді залишала кошти на утримання дитини, а також надала 2000 гривень на операцію дитині. Коли ОСОБА_2 поверталася з Чехії, вона іноді залишалася жити у неї, проживала приблизно два тижні. Ульяна весь час проживала з нею, оскільки у неї є окрема кімната для дитини, належні умови. У 2021 році ОСОБА_2 приїхала до України та постало питання реєстрації місця проживання дитини, але відповідачка відмовила у реєстрації, через що у них відбулася сварка. ОСОБА_1 , батько дитини, прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2017 року після розлучення ОСОБА_1 мешкав в с. Потоки у неї або у своєї матері. Більше часу він прожив у неї в будинку, тут були його речі. Малолітня ОСОБА_3 проживала у неї весь час з 2015 року до 05 березня 2022 року, після чого вона повзла її на вокзал на евакуаційний потяг, звідки дитина з матір`ю поїхали до Чехії.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_3 до школи, де вона працює, приводила бабуся та прабабуся. У 2018 році ОСОБА_3 пішла у початкову групу, після чого у неї почалася тісна співпраця з родичами дитини. Прабабуся ОСОБА_4 купувала дитині шкільне приладдя, гаджети, приводила та забирала її зі школи, іноді її забирала бабуся ОСОБА_9 . Батьківські збори відвідувала прабабуся ОСОБА_4 , інколи школу відвідував батько. У вихованні дитини ОСОБА_3 приймала участь прабабуся ОСОБА_4 нарівні з іншими батьками. Матір ОСОБА_3 вона бачила особисто тричі, вона приходила на свято 1 вересня та на змагання. Батько ОСОБА_3 приходив у школу лише тоді, коли вона йому телефонувала, він відвідував свято іменинника. З приводу дитини вона майже постійно контактувала лише з ОСОБА_4 . Коли матір ОСОБА_3 приїжджала, вона заходила до школи та цікавилася дитиною, та постійно була на зв`язку із нею у соціальних мережах та у додатку «Вайбер». У 2022 році, коли ОСОБА_3 була у 4 класі, її від`єднали від соціальних мереж, де вона спілкувалася з ОСОБА_2 . Вона писала їй у додатку «Телеграм», проте ОСОБА_2 не відповідала. ОСОБА_3 проживала у будинку ОСОБА_4 , згодом там також почав проживати батько ОСОБА_3 , проте з якого точно часу їй невідомо, ймовірно під час навчання дитини у 1 або 2 класі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_4 є її тіткою та їй відомо, що з того часу як дитині ОСОБА_3 виповнився рік вона проживала у ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неодноразово приходили до неї у гості, також вона відвідувала їх. З 2015 року ОСОБА_3 постійно проживала разом з ОСОБА_4 , а батько дитини до них навідувався.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_4 є її сусідкою та ОСОБА_3 проживала у неї з віку одного року шести місяців. ОСОБА_3 постійно проживала у ОСОБА_4 , яка водила її до дитячого садка, оформлювала її до школи, постійно займалася її вихованням. Вперше матір ОСОБА_3 вона побачила, коли дитині було 5 чи 6 років. ОСОБА_4 водила ОСОБА_12 на художню самодіяльність, курси англійської мови, забезпечила комп`ютером та підключила будинок до мережі Інтернет для дитини. Дитина постійно проживала з ОСОБА_4 з 2015 року, а батька дитини вона бачила приблизно 2 рази на тиждень, у 2017-2018 році бачила, що його речі сушилися на вулиці. Також бачила, що ОСОБА_2 іноді жила у ОСОБА_4 по декілька днів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що відповідачка ОСОБА_2 є її донькою. До досягнення двохрічного віку дитина її дочки ОСОБА_3 проживала з її дочкою, а потім ОСОБА_4 запропонувала забрати ОСОБА_7 до себе. Вона була проти цього, але її донька погодилася та ОСОБА_7 проживала у ОСОБА_4 , а донька забирала її до себе на вихідні. Згодом донька хотіла забрати дитину, але ОСОБА_4 її не віддавала, повністю її контролювала. Коли вона намагалася подзвонити до ОСОБА_3 , то телефон постійно був у ОСОБА_4 . Дитина постійно проживала у ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 ніколи за місцем проживання ОСОБА_4 не перебував, оскільки у них були складні відносини. ОСОБА_1 взагалі не приймав участі у вихованні дитини, та покинув ОСОБА_2 вагітною. Вона постійно проживала у Чехії, та після оголошення воєнного стану ОСОБА_2 хотіла вивезти дитину до Чехії, так як не потрібен був дозвіл батька, але ОСОБА_4 їй перешкоджала та ховала дитину. Вона для ОСОБА_3 пересилала грошові кошти, привозила продукти, відвідувала її дні народження, але забирати ОСОБА_3 не хотіла, оскільки між її донькою та ОСОБА_4 була домовленість.

Допитана в присутності представника служби по справам дітей ОСОБА_14 та психолога ОСОБА_15 малолітня ОСОБА_3 пояснила суду, що під час проживання на території України вона проживала з ОСОБА_16 у с. Потоки постійно. ОСОБА_4 - її прабабуся по лінії тата. У неї була своя кімната, ОСОБА_4 водила її на гуртки, в школу, в садочок. Її мама досить часто приїжджала та говорила, що працює за кордоном, вона спілкувалася з нею за допомогою телефону, який їй купила ОСОБА_4 . Коли мама приїжджала, то купувала їй іграшки, одяг, мікрофон; забирала її на день, вони гралися разом, проводили разом час, мама відвідувала її перший дзвоник. Її батько взагалі не проживав з нею, приїжджав до ОСОБА_4 переночувати приблизно двічі на тиждень, проте з нею зовсім не спілкувався, не відвідував школу, свята, не дарував подарунки. Коли вона хворіла, ОСОБА_4 турбувалася про неї, купувала їй ліки, водила на гуртки та забирала з них.

Психолог ОСОБА_15 пояснила суду, що на запитання суду малолітня свідок ОСОБА_3 відповідає виважено, хоча при відповіді на деякі питання у неї змінювалася міміка, а тому вона могла неправдиво відповідати на запитання через присутність матері.

Представник служби у справах дітей Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Федота М.В. пояснила суду, що при відповіді на деякі запитання суду ОСОБА_3 не хотіла підвести свою маму. Такі сімейні спори є надзвичайно травматичними для дитини.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17 листопада 2014 року виконавчим комітетом Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області (а.с.18).

З довідки Потоківського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 6 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №01 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала Потоківський дошкільний навчальний заклад «Світлячок» Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області з жовтня 2015 року по липень 2019 року (а.с.7).

Відповідно до довідки філії №1 Кременчуцького закладку культури «Міський центр культури і дозвілля» від 04.04.2023 року, батько та бабуся ОСОБА_3 приймали участь у позашкільному житті дитини, мати ОСОБА_3 до кінця 2021 року контакту з закладом культури не підтримувала, з викладачами не спілкувалася (а.с.8).

З довідки № 02 Потоківського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №6 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 07 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала Потоківський дошкільний навчальний заклад «Світлячок» Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області з жовтня 2015 року по липень 2019 року (а.с.9).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №1836 від 28 грудня 2021 року, на підставі досліджених довідок, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 (а.с.10-11).

З довідки Потіцького дитячого садка-ясла №49 від 05 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 відвідувала дошкільний навчальний заклад «Світлячок» с. Потоки з 07.10.2015 року по час видачі довідки (а.с.12).

З довідки Потоківської гімназії №33 від 20.08.2021 року №217 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Потоківській гімназії №33 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 01.09.2019 року по дату видачі довідки (а.с.15).

Відповідно до довідки №26-02/3189 Потоківської сільської ради від 25 жовтня 2017 року ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2015 року по дату видачі довідки (а.с.17).

18 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бєловою Тетяною Іванівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67150168 з виконання виконавчого листа № 533/226/15-ц, виданого 23.09.2021 року Козельщинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16.03.2015 року до повноліття дитини (а.с.21).

З постанови про арешт коштів боржника від 12.02.2023 року у виконавчому провадженні №67150168 вбачається, що старшим державним виконавцем Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Савченком Д.В. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Відповідно до повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 06.03.2023 року Кременчуцькоговідділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Мнушку Івана Григоровича внесено до Єдиного реєстру боржників (а.с.19).

З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №91/Р-708-1284 від 25.01.2022 року вбачається, що ОСОБА_2 перетинала державний кордон: 10.11.2018 року, напрям виїзд; 06.02.2019 року, напрям: в`їзд; 29.05.2019 року, напрям виїзд; 06.08.2019 року, напрям в`їзд; 11.11.2019 року, напрям виїзд; 01.08.2020 року, напрям в`їзд; 22.08.2020 року, напрям виїзд (а.с.69 зворот, 96).

Також, судом було дослідженоскріншоти листування (а.с.70-74), інформацію про переказ грошових коштів: №501-687-3790 від 15.09.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_19 на суму 2000 чеських крон (а.с.119); № 329-653-9931 від 04.10.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_19 на суму 2000 чеських крон (а.с.122); № 723118814 від 20.10.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_19 на суму 1500 гривень (а.с.124); № 994854925 від 12.11.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_19 на суму 2000 гривень (а.с.126); № 379430745 від 13.12.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_19 на суму 2000 гривень (а.с.128); № 495644408 від 13.01.2022 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_19 на суму 2000 гривень (а.с.130); № від 17.01.2020 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 2000 гривень; № від 19.02.2020 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 1400 гривень; № від 05.10.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 2000 гривень; № від 23.03.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 1500 гривень; № від 04.12.2020 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 1000 гривень; № від 18.03.2020 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 2000 гривень; № від 16.12.2019 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 2000 гривень; № від 17.09.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 2000 гривень; № від 24.04.2020 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 1400 гривень; № від 28.04.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 1900 гривень; № від 17.01.2020 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 750 гривень; № від 17.01.2020 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 1000 гривень; № від 14.04.2021 року, відправник: ОСОБА_18 , отримувач: ОСОБА_20 на суму 1000 гривень (а.с.136-138).

У відповідності до листа Кременчуцького відділу державної виконавчої служби №32931 від 29 серпня 2023 року, аліменти у виконавчому провадженні №67150168, нараховуються, починаючи із 27.10.2017. 26 жовтня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 47702507 надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без виконання, борг станом на дату написання такої заяви був відсутній. 18 жовтня 2021 року надійшла заява від стягувача про відкриття виконавчого провадження, за якою відкрито виконавче провадження №67150168, у цій заяві стягувач не повідомляє про сплату боржником аліментів у період з 27.10.2017 по 18.10.2021, тому з підстав, передбачених ст. 194 Сімейного кодексу України, аліменти нараховувалися від 27.10.2017 (а.с.163).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст. 1,3 ЦК України, ст.ст. 2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Звертаючи до суду, позивач просить встановити факт проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним у період з жовтня 2017 року по березень 2022 року.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані стороною позивача докази, пояснення свідків, надані в судовому засіданні, суд вважає, що позивач не надав достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що у період з жовтня 2017 року по березень 2022 року малолітня донька постійно проживала з ним.

Аналізуючи довідку №26-02/3189 Потоківської сільської ради від 25 жовтня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2015 року по дату видачі довідки (а.с.17), суд приходить до висновку, що остання суперечить поясненням свідків ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що ОСОБА_1 до 2017 року перебував в іншому шлюбі та не мешкав разом з нею, а з жовтня 2017 року проживав то у матері, то у неї в будинку, де проживала його донька ОСОБА_3 ; свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що ОСОБА_1 навідувався до ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_3 ; свідка ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що у будинку ОСОБА_4 ОСОБА_1 почав проживати ймовірно під час навчання його малолітньої доньки у 1 або 2 класі; свідка ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що ОСОБА_1 за місцем постійного проживання дитини вона бачила приблизно 2 рази на тиждень.

Відносно довідки Потоківського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №6 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №01 (а.с.7), довідки філії №1 Кременчуцького закладку культури «Міський центр культури і дозвілля» від 04.04.2023 року (а.с.8), довідки № 02 Потоківського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №6 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 07 лютого 2022 року (а.с.9), довідки Потіцького дитячого садка-ясла №49 від 05 жовтня 2017 року (а.с.12), довідки Потоківської гімназії №33 від 20.08.2021 року №217, суд зазначає, що останні підтверджують лише факт відвідування ОСОБА_3 відповідних закладів, проте зазначені довідки не свідчать про проживання ОСОБА_3 в зазначені періоди з батьком ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_1 у період з жовтня 2017 року по березень 2022 року.

Щодо позовних вимог позивача про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом положень ч. 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Отже, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 381/1553/19-ц.

Отже, суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Під час розгляду справи було встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_3 тривалий час, а саме з 2015 року по березень 2022 року, за згоди її батьків, проживала з ОСОБА_4 , яка займалася організацією життя, вихованням малолітньої дитини, розпорядженням коштів на її утримання, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та не заперечується сторонами по справі.

Також, судом було встановлено, що під час проживання дитини у бабусі позивача ОСОБА_4 , були забезпечені усі потреби та інтереси малолітньої дитини ОСОБА_3 , зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпеченні речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

З пояснень свідка ОСОБА_4 встановлено, що в матеріальному утриманні дитини брав участь батько дитини - ОСОБА_1 шляхом надання грошових коштів на утримання дитини, мати дитини - ОСОБА_2 не щомісячно перераховувала грошові кошти, та інколи залишала кошти під час відвідування дитини.

Жодних скарг від матері дитини ОСОБА_2 щодо неналежного утримання малолітньої дитини не надходило. Доказів того, що дитина у вищевказаний період часу, а саме з жовтня 2017 року по березень 2022 року, перебувала на повному утриманні відповідачки, суду не надано.

В судовому засіданні представник відповідачки пояснив, що підставою звернення ОСОБА_2 до виконавчої служби з виконавчим листом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 у 2021 році було погіршення особистих відносин між ними, тобто такою підставою не було неналежне утримання ОСОБА_1 своєї доньки за вищевказаний період часу.

Таким чином, встановлені судом обставини вказують на добровільну сплату позивачем аліментів на утримання дитини, з чим відповідачка ОСОБА_2 погодилась, оскільки протягом п`яти років, а саме з 2017 по жовтень 2021 року, не пред`являла до виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Зазначені обставини мають істотне значення, що є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами на підставі статті 197 СК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18 травня 2023 року у справі № № 519/970/21.

Суд не може прийняти електронне листування між особами у месенджері як доказ у справі, оскільки надана роздруківка у паперовому вигляді не дає можливість суду точно встановити авторів цього листування, окрім того сторона позивача ставить під сумнів відповідність поданих стороною відповідача паперових копій оригіналу, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року по справі № 916/3027/21.

Також, суд критично ставиться до пояснень малолітньої ОСОБА_3 в частині відсутності участі батька у її житті, оскільки вони спростовуються поясненнями свідків та дослідженими доказами у їх сукупності, та з врахуванням думки представника служби по справам дітей ОСОБА_14 та психолога ОСОБА_15 , які зазначили, що такі пояснення дитина могла надати через вплив матері.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Враховуючи викладене, суд повно встановивши обставини справи, надавши оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам, дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам в сумі 130973,32 грн., яка утворилась, згідно розрахунку та довідки Кременчуцького відділу державної виконавчої служби №32931 від 29 серпня 2023 року, за період з 27.10.2017 по 09.03.2022 по виконавчому провадженню № 67150168.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 08 травня 2023 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Таким чином, з позивача та відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок з кожного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 43, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 273, 354 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Кременчуцький відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту проживання дитини з батьком та звільнення від сплати заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , від сплати заборгованості по аліментам в сумі 130973 грн. 32 коп., яка утворилась за період з 27.10.2017 по 09.03.2022 по виконавчому провадженню № 67150168 за виконавчим листом № 533/226/15-ц, виданим 23.09.2021 Козельщинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 16.03.2015 року до повноліття дитини.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 12.12.2023.

СуддяА. С. Река