ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1684/23
Провадження № 2/362/1244/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Радченко Г.А., за участі секретаря Касянчук В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну матір,-

ВСТАНОВИВ:

22.03.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила: стягнути з відповідачки на її користь 5000 гривень щомісячно, стягнення проводити до зміни матеріального та сімейного стану.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є пенсіонером та інвалідом ІІ груп довічно, стан її здоров`я вимагає постійного лікування. Вона отримує пенсію в розмірі 3142,35 грн. Відповідачка є її донькою. Також вона має сина, з яким разом проживає і який їй постійно допомагає. Відповідачка допомоги їй не надає, тому вважає, що відповідачка зобов`язана надавати їй матеріальну допомогу у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18.05.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить визначити розмір аліментів на матір ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно; присудити з відповідача аліменти на строк не більше як три роки. Зазначає, що відповідач є безробітним. Єдиний дохід, який відповідач отримує, це соціальні виплати від Управління соціального захисту населення Фастівської районної державної адміністрації у розмірі лише 2293-2294 грн. на місяць. Позивач у позовній заяві зазначає, що отримує пенсію у розмірі 3142 грн., що перевищує весь місячний дохід відповідача. Розмір аліментів, про стягнення яких просить позивач, вдвічі перевищує місячний дохід відповідача. При цьому, на утримані відповідача знаходиться її син, інвалід ІІ групи довічно, який потребує постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу. Крім того, позивачем не надано доказів того, що пенсія є єдиним джерелом її доходу та доказів витрат на лікування. З огляду на викладене неможливо встановити потребу позивача у матеріальній допомозі. Разом з тим, відповідачем частково визнаються позовні вимоги. Враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідача, можливість одержання позивачем утримання від інших дітей, у зв`язку із винятковістю випадку, відповідач вважає справедливим визначити розмір аліментів у сумі 500 грн. щомісячно на строк не більше як три роки.

24.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзвив. У вказаній заяві позивачка зазначає, що у відзиві представником відповідача не вказано сімейний стан відповідачки, заробітну плату її чоловіка, пенсію сина, заробіток доньки, дохід від здачі майна в оренду.

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, а також відзив відповідача та відповідь на відзив, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності трьох умов: походження дитини від батьків або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків, непрацездатності батьків та наявність у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Згідно із частинами 1, 2 статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Щодо першої умови.

Судом встановлено, що відповідачка є донькою позивача, що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про укладення шлюбу відповідача серії НОМЕР_2 та не заперечується відповідачкою.

Щодо другої умови.

ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Васильківському об`єднаному управління ПФУ в Київській області і отримує пенсію за віком, про що свідчить довідка про доходи № 1231 8423 9322 4217 від 31.10.2022 року та пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має ряд захворювань, що підтверджується наданою копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14.10.2022 року.

Щодо третьої умови.

У постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц Верховний Суд зробив правовий висновок про застосування вказаних норм права та зазначив, що отримання матір`ю доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що мати (батько) не потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що згідно довідки про доходи № 1231 8423 9322 4217 від 31.10.2022 року розмір пенсії позивачки складає 3142,35 грн., яка хоча і є трохи вищою за прожитковий мінімум, однак, об`єктивно є недостатньою для забезпечення мінімальних потреб. При цьому, суд враховує, що позивач має ряд хронічних захворювань, а відповідачка визнала факт потреби своєї матері в утриманні.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів із відповідача.

Щодо розміру аліментів.

У відповідності із частиною третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

До позовної заяви ОСОБА_1 не надано жодного доказу та не вказане обґрунтування розміру аліментів, які вона просить стягнути з відповідача на її утримання. Єдиною обставиною, яка вказана позивачкою є те, що її стан здоров`я вимагає постійного лікування як стаціонарного, так і амбулаторного. Проте, витрати на лікування є додатковими витратами і не входять до складу аліментів, що можуть бути стягнуті на утримання батьків. Крім того, позивачкою не надано свідчень щодо розміру допомоги, що надається її сином. Таким чином, суд не може встановити розмір видатків позивача та розмір її сукупного доходу та порівняти вказані показники.

Крім того, у суду відсутні будь-які докази та не зазначені сторонами обставини про наявність у позивачки іншого доходу, окрім пенсії.

При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір пенсії позивачки, стан її здоров`я, сучасні умови життя (постійний ріст цін, девальвація національної валюти), наявність другої дитини - сина ОСОБА_3 , який з пояснень позивачки надає їй матеріальну допомогу, а також наявність у відповідачки сина-інваліда на утриманні, і приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача на її утримання підлягає стягненню 1000 гривень щомісячно.

Заперечення відповідачки щодо того, що вона має менший дохід аніж позивач не приймається судом до уваги, оскільки обов`язок утримувати непрацездатних батьків є абсолютним і не залежить від матеріального стану повнолітніх дочки/сина.

Вимога відповідачки про стягнення аліментів на строк не більше як три роки не може бути задоволена, оскільки, згідно ст. 204 СК України у виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки, а відповідачем не надано доказів існування таких виняткових випадків.

В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн., оскільки, при подачі даного позову позивач за законом був звільнений від його сплати.

Керуючись статтями 202, 205 СК України, та статтями 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 280, 354-356 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 22.03.2023 року та довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь держави 1073,60 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено 15.06.2023 року.

Суддя Г.А. Радченко