Справа № 344/4396/23
Провадження № 2/344/1629/23
У Х В А Л А

13 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки Експрес Кредит Юніон про стягнення коштів за договором вкладу в сумі 226 390,81 грн., стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки Експрес Кредит Юніон про стягнення коштів за договором вкладу в сумі 226 390,81 грн., стягнення судових витрат

13.06.2023 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача Кредитної спілки «Експрес кредит юніон» про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 2 ст. 255 ЦПК, оскільки предметом даного судового спору є порушення прав позивача як члена Кредитної спілки «Експрес кредит юніон» та стягнення з кредитної спілки грошових коштів. Представник відповідача вказує, що у позовній заяві позивач зазначає, що є членом Кредитної спілки «Експрес кредит юніон», нею сплачені відповідні внески. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, які мають характер корпоративних відносин. Тобто даний спір відноситься до такого, що виникає з корпоративних відносин, тому цей позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. Розгляд заяви просила проводити без її участі.

Представник позивача подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі.

Суд, вивчивши матеріали клопотання та матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до положень частини першої ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що поняття «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

За вимогами частини першої ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Частиною першоюстатті 19 ЦПК Українипередбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині 1 статті 1 ЦК Українивказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначеностаттею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктами 3-4 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах,що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті),та інші справи увизначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками,акціонерами,членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником,акціонером,членом),у тому числі учасником,який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Суд відхиляє доводи відповідача, що справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Предметом спору, що розглядається, є стягнення суми внеску (вкладу) та нарахованих процентів, приєднаних до вкладу, за депозитним рахунком, тобто договірні відносини, а не стягнення неповернутих сум додаткового пайового внеску та внесків до резервного капіталу. Натомість у рішеннях Верховного Суду, на які посилається відповідач, які є в судовій практиці, правовідносини між сторонами виникли, зокрема, щодо стягнення фізичною особою (членом кредитної спілки) вкладу, внесеного ним на рахунок спілки.

Відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно частини другоїстатті 256 ЦПК, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи суть спірних правовідносин, а також те, що предметом даного спору є стягнення коштів за договором вкладу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.259,260,261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника відповідача Кредитної спілки «Експрес кредит юніон» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки Експрес Кредит Юніон про стягнення коштів за договором вкладу в сумі 226 390,81 грн., стягнення судових витрат - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Пастернак І.А.