Справа № 272/1362/23
Провадження № 2-о/272/69/23
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

13 грудня 2023 року

Суддя Андрушівського районного суду Житомирської області Чуб І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має малолітню дитину, -

встановив:

11.12.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має малолітню дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцієюі законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Правове регулювання припинення шлюбу здійснюється, зокрема, главою 11 Сімейного кодексу України.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання відповідно до приписів ст. 105 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений.

Отже, саме спільна заява про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовим договором про те, з ким буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дитини, а також договір між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений. Тобто, ці договори, повинні бути подані до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Ознайомившись з поданою заявою, судом встановлено, що заява подана одним з подружжя, а не спільно за заявою подружжя, яке має дітей, до заяви не додано нотаріально посвідченого договору про розмір аліментів на дитину. Аліментні зобов"язання того з батьків, хто проживатиме окремо від дитини повинні визначатись у договорі про розмір аліментів на дитину, що повинен відповідати вимогам, які визначені п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 та бути нотаріально посвідченим.

Подання заяви одним з подружжя та неподання до заяви про розірвання шлюбу нотаріально посвідченого договору відповідно до вимог ст. 109 СК України, унеможливлює розгляд спільної заяви про розірвання шлюбу судом в порядкуст. 294 ЦПК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Згідно ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки подана заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, суд вважає, що заяву відповідно до вимог ст.185 ЦПК України необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків шляхом подання спільної заяви подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в новій редакції з чітко визначеними заявленими вимогами та викладеними обставинами на обгрунтування заявлених вимог та наданням нотаріально засвідченого договору.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд

ухвлив :

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має малолітню дитинузалишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником даної ухвали, інакше заява буде вважатися не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:І. А. Чуб