ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1136/23 Номер провадження 22-ц/814/4654/23Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув у м.Полтаві в порядку письмового провадження без виклику учасників цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гонтаря Валерія Миколайовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 30 серпня 2023 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення 30 серпня 2023 року) у справі за позовом АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, просило ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 230 083,35 грн і судові витрати.

Заявлені вимоги обгрнутовані такими обставинами.

05 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , у відповідності до умов якого ОСОБА_1 отримала строковий кредит у розмірі 169 456,21 грн шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в паспорті кредиту, строком на 48 місяців, річними процентами у розмірі 0,01% від суми боргу за договором і щомісячними процентами у розмірі 2,49 % від суми кредиту.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконує, не сплачує нараховані проценти за користування кредитом, в результаті чого за станом на 01.11.2022 року має заборгованість в розмірі 230 083,35 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту - 162 550,98 грн; заборгованості за річними процентами - 21,01 грн; заборгованості за щомісячними процентами 67 511,36 грн.

20 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 200921, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Позивачем було направлено відповідачці повідомлення-вимогу про сплату заборгованості, однак відповідачка заборгованість не сплатила.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 30 серпня 2023 року позов задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 05.02.2021 року, що виникла за станом на 01.11.2022 року, у розмірі 230 083,35 грн і складається із: заборгованості по тілу кредиту - 162 550,98 грн; заборгованості за річними процентами - 21,01 грн; заборгованості за щомісячними процентами - 67 511,36 грн, а також кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 3 451,25 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Гонтар В.М., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23 травня 2022 року (справа № 393/126/20) і від 15 червня 2022 року (справа № 333/5483/20), стверджується, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку паспорту споживчого кредиту, визнавши його невід`ємною частиною укладеного кредитного договору.

Звертається увага, що з урахуванням наведених висновків Верховного Суду до спірних правовідносин слід застосувати висновки, викладені у постанові ВП ВС від 03 липня 2019 року, та керуватися тим, що кредитний договір не був укладений у формі, яка вимагається законом.

Підкреслюється, що долучені позивачем до справи Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» і довідка від 03 березня 2023 року не є належними доказами отримання відповідачкою кредита, оскільки ці документи не є первинними бухгалтерськими документами, що можуть підтверджувати факт перерахування (отримання) коштів.

У відзиві адвокат Подановський Т.Р., представник АТ «Таскомбанк» , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стверджується, що кредитний договір і паспорт споживчого кредита, на який зроблене посилання у договорі, за своїм змістом відповідають вимогам закону, оскільки містять усі необхідні умови, які є чіткими і зрозумілими, та з якими відповідачка ознайомилася, про що свідчить її особистий підпис.

Цей договір у встановленому порядку недійсним не визнаний.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 лютого 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № , що підтверджується підписами сторін на кредитному договорі (а.с.6).

Згідно з п.1.2. кредитного договору кредит надано в сумі 169 456,21 грн на строк 48 місяців.

Відповідно до п.1.3 договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5222756, який є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що, підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами:

- на користь ОСОБА_1 30 000 грн за рахунок кредиту КД № від 05.02.2021 року, рахунок у АТ «Таскомбанк»;

- на користь ОСОБА_1 23 775,00 грн на погашення заборгованості по КД № Z.06.00501.005692871 від 12.09.2019 року за рахунок кредитних коштів по НОМЕР_1 від 05.02.2021 року, рахунок у ПАТ «Ідея Банк»;

- на користь ОСОБА_1 - 44 491,00 грн на погашення заборгованості по КД № Р20.00501.005835582 від 18.10.2019 року за рахунок кредитних коштів по НОМЕР_1 від 05.02.2021 року, рахунок у ПАТ «Ідея Банк»;

- на користь ОСОБА_1 - 42 598,00 грн. на погашення заборгованості по КД № Z06.00501.005148841 від 15.04.2019 року за рахунок кредитних коштів по КД № від 05.02.2021 року, рахунок у ПАТ «Ідея Банк»;

- на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - 19 899,01 грн, оплата страхового платежу за договором страхування № -С від 05.02.2021 року;

- на користь ПАТ «Страхова Група «ТАС» - 650,00 грн, оплата страхового платежу за договором страхування № -КМZ від 05.02.2021 року;

- на користь ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - 800,00 грн, оплата страхового платежу за договором страхування № -ІО від 05.02.2021 року;

- на користь ТОВ «ЦФР» - 200,00 грн, оплата за електронний ключ до додатку «Support.ua», SU від 05.02.2021 року.

Відповідно до п.2.1 договору всі інші умови кредитного договору викладені у паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.05.2020 року, які розміщені на сайті та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір.

Згідно з паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5222756, який також підписаний ОСОБА_1 , остання отримала кредит на строк 48 місяців з платою за користування 0,01 % річних та 2,49 % щомісячно. Порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) наведено у п.6 Паспорту кредиту, який підписаний ОСОБА_1 (а.с. 8).

Платіжними дорученнями від 05.02.2021 року перераховані грошові кошти у сумі 23 775,00 грн, 30 000,00 грн, 42 598,00 грн і 44 491,00 грн для погашення заборгованості за іншими кредитними договорами (а.с.32-33).

Згідно довідки від 03.03.3023 року за № 8596278-SG ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, за що щомісячно їй нараховувались відсотки, та вчиняла дії щодо часткової сплати заборгованості за кредитним договором та відсотками протягом періоду кредитування (а.с.79).

Відповідно до договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило АТ «Таскомбанк» право вимоги до позичальників за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (а.с.11-15).

Згідно п.2.3. договору факторингу відступлення права вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстра прав вимог згідно додатку №2 до цього договору, але не раніше оплати фактором суми, зазначеної у пункті 3.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників і набуває усі права вимоги.

Пунктом 3.1. договору факторингу передбачено, що фактор зобов`язаний в день укладення сторонами цього договору сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 214 388 525,17 грн.

Згідно меморіального ордера №768960451 від 20 вересня 2021 року АТ «Таскомбанк» перерахувало на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 214 388 525,17 грн на підставі договору про відступлення права вимги №200921 від 20.09.2021 року (а.с.17).

Як вбачається з додатків до договору факторингу, на користь АТ «Таскомбанк» ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило в тому числі і вимоги за кредитним договором від 05.02.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.16).

30 вересня 2022 року АТ «Таскомбанк» направило ОСОБА_1 повідомлення-вимогу № 17040/70.2.2, в якій повідомило про відступлення прав вимоги за договором № від 05.02.2021 року, наявність заборгованості та необхідність її сплати, що підтверджується копіями повідомлення-вимоги, фіскального чеку ПАТ «Укрпошта», опису вкладення у цінний лист та списку згрупованих відправлень (а.с. 38-40).

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, за станом на 01.11.2022 року за кредитним договором № від 05.02.2021 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 230 083,35 грн, з яких: аборгованість по тілу кредиту - 162 550,98 грн; заборгованість за річними процентами - 21,01 грн; заборгованість за щомісячними процентами - 67 511,36 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факта укладення кредитного договору між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і ОСОБА_1 у встановленому законом порядку.

Суд також визнав доведеним належними і допустимими доказами факт виконання кредитором зобов`язання з перерахування коштів на умовах у в порядку, передбаченому кредитним договором, а також факт прострочення (невиконання) боржником обов`язку з повернення кредита на умовах і в порядку, передбаченому кредитним договором.

Розмір заборгованості, правильність її обрахування відповідачкою не спростовано.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч.1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За змістом наведених норм закону з урахуванням вимог ст.12, ст.13, ст.14, ст.18 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції за станом на 05 лютого 2021 року кредитний договір слід вважати укладеним, якщо він викладений, зокрема у письмовій формі, оформлений одним або декількома документами, підписаний обома сторонами правочину і містить істотні умови, які вимагає закон для таких видів договорів, а саме: найменування та місцезнаходження кредитодавця і прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання позичальника; тип кредиту, мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; можливі види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором; відповідальність сторін за порушення умов договору, тощо.

Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір укладений у письмовій формі, він складається із двох документів, які підписані сторонами, і містить істотні умови, що передбачені законом для таких видів договорів (а.с.6, 8). Отже, слід погодитися із висновком суду першої інстанції про те, що сторони укладали кредитний договір у встановлений законом спосіб.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23 травня 2022 року (справа № 393/126/20) і від 15 червня 2022 року (справа № 333/5483/20), апеляційний суд визнає необґрунтованим з огляду на таке.

У справі № 333/5483/20, переглянутій Верховним Судом, встановлено «що анкета-заява позичальника від 26 вересня 2018 року не містить відомостей стосовно визначеної процентної ставки, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.»

«…наданий банком паспорт споживчого кредиту також не може бути прийнятий як належний та допустимий доказ у справі, у зв`язку з тим, що зі змісту цього паспорту вбачається, що інформація, зазначена у ньому, зберігає чинність та є актуальною лише в період з 26 вересня 2018 року до 11 жовтня 2018 року, однак позивач просить стягнути заборгованість станом на 14 вересня 2020 року, тобто період дії умов паспорту є значно меншим періодом, ніж той, за який банк здійснює розрахунок заборгованості.»

У справі № 393/126/20, переглянутій Верховним Судом, встановлено, що «на підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети?заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 19 жовтня 2018 року, паспорт споживчого кредиту, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із умов та правил надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено особисту інформацію ОСОБА_1 , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, інформацію про місце роботи тощо. Ні анкета-заява, ні паспорт споживчого кредитку, не містить інформації щодо наміру отримання відповідачем кредитної картки «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач дійсно отримав кредитну картку та користувався нею.»

Отже, у зазначених справах встановлені відмінні фактичні обставини, а саме інший зміст підписаних сторонами документів анкета-заява і паспорт споживчого кредита, який не відповідав вимогам, що пред`являються законом до кредитного договору, тоді як у межах цієї справи суду подані два документи, які за змістом і формою відповідають вимогам закону.

Слід зауважити, що відповідачка не навела обґрунтованих доводів про те, що заборгованість і проценти за кредитним договором нараховані виключно згідно Умов отримання фінансових кредитів… (а.с.8-10), з якими вона не ознайомлена під розпис, та без дотримання умов, викладених у кредитному договорі і паспорті.

З огляду на наведене слід визнати, що суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону та у відповідності до приписів ст.89 ЦПК України дав належну оцінку встановленим обставинам та поданим доказам і у відповідності до вимог ч.4 ст.265 ЦПК України у своєму рішенні надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, в апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Гонтаря Валерія Миколайовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 30 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 13 грудня 2023 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов