КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2479/23
Провадження № 2/488/1251/23
27.11.2023 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання Кралі В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом Одеського обласного центру зайнятості в особі Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю,
19.07.2023 року позивач Одеський обласний центр зайнятості в особі Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на свою користь суму допомоги по безробіттю у розмірі 13 104,85 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі поданої відповідачем по справі заяви про надання статусу безробітного від 05.09.2022 р., ОСОБА_1 центром зайнятості було надано статус безробітного з 05.09.2022, відповідно до наказу про надання статусу безробітного від 08.09.2022 № НТ220908.
Відповідно до наказу від 08.09.2022 № НТ220908 відповідачу було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, починаючи з 05.09.2022.
Наказом Южненської міської філії Одеського обласного центру зайнятості від 02.12.2022 № НТ221202 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю та знято його з реєстрації як безробітного з 02.12.2022, у зв`язку з поданням безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації.
Під час здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації поданої відповідачем до центру зайнятості було встановлено факт приховування від центру зайнятості інформації про перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , у період перебування в статусі безробітного та отримання допомоги псі безробіттю.
Факт зайнятості відповідача мав юридичне значення та значно впливав на умови нарахування та виплати відповідачу допомоги по безробіттю у період з 05.09.2022 по 01.12.2022.
Відповідачу за місцем реєстрації та місцем фактичного перебування було направлено претензію від 20.02.2023 вих. №423/01-19/06, її якій було зазначено вимоги центру зайнятості до відповідача, щодо повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.
Претензію відповідачем було отримано за місцем реєстрації 27.03.2023.
Проте, вимоги центру зайнятості відповідачем добровільно виконано не було, сумму боргу перед Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхуванні України на випадок безробіття в розмірі 13 104,85 грн. відповідачем не перераховано.
У зв`язку з тим, що безпідставно отримана відповідачем сума допомоги по безробіттю відповідачем у добровільному порядку не повернута, позивач був змушений звернутися в суд з вказаним позовом.
Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.08.2023 року відкрито провадження у справі, відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями. Проте, заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надав.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 05.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Южненської міської філії Одеського обласного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.
Згідно з Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення Южненського відділу Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості від 06.02.2023 № 4 було встановлено, що під час перебування в статусі безробітного, відповідач ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 02.03.2022 по теперішній час. Отже,з 02.03.2022 по 01.12.2022 (день зняття з обліку) був зайнятою особою.
Однак, про перебування у вказаних відносинах відповідач не повідомив позивача, чим порушив норми ч. 2 ст. 36 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.
З довідки Одеського обласного центру зайнятості від 16.02.2023 № 634/05-01-34/42-23 вбачається, що сума нарахованої та виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 за період з 05.09.2022 по 01.12.2022, яка підлягає поверненню до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, складає 13 104,85 грн.
Наказом директора Одеського обласного центру зайнятості Одеської філії № 45 від 17.02.2023 р. було прийнято рішення про відшкодування коштів ОСОБА_1 виплачених, як допомога по безробіттю.
Про необхідність повернення виплаченої допомоги, як незаконно отриманої, було повідомлено відповідача шляхом надсилання на його поштову адресу Претензії про стягнення 13 104,85 грн.
Відповідачем вказана сума не відшкодована.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 Закону України Про зайнятість населення статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2ст. 43 Закону України Про зайнятість населення).
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені у Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.
Відповідно до ч. 1 ст 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону України Про зайнятість населення визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі зайнятості особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.
Разом з тим, перебуваючи на обліку в Миколаївському міському центрі зайнятості, ОСОБА_2 не повідомив центр зайнятості про те, що з 02.03.2022 року був призваний та перебував на військовій службі у військовій службі НОМЕР_1 , що є порушенням вимог частини 2 статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
При цьому, відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що підтверджується його підписом у заяві про надання статусу безробітного від 05.09.2022 року.
На підставі викладеного, оскільки відповідач не повідомив центр зайнятості про те, що перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , то останнім було незаконно отримано допомогу по безробіттю на загальну суму у розмірі 13 104,85 грн., що підтверджується наданою позивачем довідкою від 16.02.2023 р.
Згідно з ч. 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Тобто, зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Однак, як встановлено під час розгляду справи, відповідач незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 13 104,85 грн. не повернув.
Під час розгляду справи позивачем доведено недобросовісність відповідача в отриманні допомоги по безробіттю, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» відповідач не повідомив центр зайнятості про факт того, що перебував у трудових відносинах, хоча був під підпис ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, в тому числі з обов`язком повідомити про працевлаштування.
Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому незаконно отриманої допомоги по безробіттю.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню незаконно отримана допомога по безробіттю в сумі 13 104,85 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача, а тому з ОСОБА_1 належить стягнути сплачений позивачем судовий збір в сумі 2 684,00 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, Законами України "Про зайнятість населення" і "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" , ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву Одеського обласного центру зайнятості в особі Одеської філії Одеського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з виплаченої допомоги по безробіттю - задовольнити.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Сторони по справі:
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя Я.А. Чернявська