АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року

м. Чернівці

справа № 717/1921/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Литвинюк І. М., Половінкіної Н. Ю.

секретар Конецька Д. Г.

позивач ОСОБА_1

відповідачі Кельменецький відділ державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Вінницька митниця Державної митної служби України, ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Телешман О. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом.

Позивачка просила:

- зобов`язати Кельменецький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зняти арешт із транспортного засобу - автомобіля марки «МАZDА» модель «6», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , дата реєстрації права власності 13 лютого 2019 року.

- зобов`язати Кельменецький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зняти з розшуку вказаний вище транспортний засіб.

Позов мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить транспортний засіб марки «MAZDA», модель «6», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , дата реєстрації права власності 13 лютого 2019 року.

Під час реєстрації права власності позивачка сплатила всі необхідні платежі та належним чином зареєструвала своє право власності на вказаний вище автомобіль.

Під час реєстрації права власності будь- яких порушень чи заборон щодо відчуження вказаного автомобіля не було, під арештом або в розшуку він не знаходився, конфіскація на підставі рішення будь-якого суду до позивача не застосовувалась. В зв`язку з цим позивачка є добросовісним власником.

З моменту реєстрації вказаного транспортного засобу вона вільно та відкрито користувалася ним у власних цілях.

Однак 20 жовтня 2022 року позивачка отримала виклик державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо необхідності прибути до вказаної установи в зв`язку з перебуванням на виконанні виконавчого провадження №70120569 від 20 жовтня 2022 року з приводу конфіскації на користь Вінницької митниці Державної митної служби України належного позивачці транспортного засобу на підставі постанови Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/490/20 від 15 вересня 2020 року про накладення адміністративного стягнення на громадянку Республіки Молдова ОСОБА_2 в частині конфіскації автомобіля «MAZDA», модель «6», номерні знаки НОМЕР_4 , кузов номер НОМЕР_2 .

Крім того, в рамках вказаного виконавчого провадження на зазначений транспортний засіб накладено арешт та оголошено його у розшук.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження боржником є ОСОБА_2 , на майно якої накладено арешт, однак такий арешт фактично накладено на майно позивачки, яка взагалі не є стороною у виконавчому провадженні.

Позивачка вважала, що не повинна нести відповідальність власним спірним майном за дії ОСОБА_2 , а тому постанова Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/490/20 від 15 вересня 2020 року не може бути виконана щодо спірного транспортного засобу, що є приватною власністю позивачки.

Вона є добросовісним набувачем права власності на спірний транспортний засіб та безпосередньо не притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення митного законодавства, а тому не є боржником згідно вказаної постанови, а відтак і не може бути стороною виконавчого провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що в порушення вимог статті 81 ЦПК України позивачкою та її представником не надано суду належних та допустимих доказів про те, що постановою відповідних органів встановлено, що ОСОБА_2 , яка вчинила адміністративне митне правопорушення, заволоділа спірним транспортним засобом протиправним шляхом.

В Митному кодексі України (в редакції чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення 09 травня 2018 року), була наявна імперативна вказівка щодо застосування стягнення у виді конфіскації незалежно від приналежності товару до власності порушника.

Оскільки конфіскація транспортного засобу була здійснена під час виконання функції контролю за дотриманням законодавства, що гарантує законність переміщення товару через митний кордон України, остання може розглядатися з позиції Європейського суду з прав людини як така, що здійснена відповідно до загального інтересу, який полягає в забезпеченні дотримання публічного порядку та захисті економічних інтересів України.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих придбанням транспортного засобу, який через її неправомірні дії було переміщено через митний кордон України з порушенням вимог щодо його належного митного оформлення.

В даній справі ОСОБА_2 постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України, яка в редакції чинній на момент вчинення правопорушення передбачала стягнення у виді конфіскації товарів, як обов`язкове, тобто безальтернативне стягнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Протиправність заволодіння ОСОБА_2 спірним оавтомобілем автоматично випливає з того, що вона скористалася підробленими документами на ввіз такого транспортного засобу.

З незрозумілих причин постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року у справі № 127/4907/20, якою громадянку Республіки Молдова ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні 09 травня 2018 року правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, що становить 60270 гривень 38 копійок з конфіскацією товару - - автомобіля марки «МАZDА» модель «6», кузов номер НОМЕР_2 , була зстотована до позивачки, а не до ОСОБА_2 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інший учасник справи відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

30 січня 2019 року ОСОБА_1 оформила в митному режимі «імпорт» автомобіль «МАЗДА» модель «6», кузов номер НОМЕР_2 , що підтверджується митною декларацією UA408010/2019/006202.

13 лютого 2019 року вона отримала свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Позивачка сплатила всі необхідні платежі, в тому числі митні, при митному оформленні та реєстрації даного транспортного засобу.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 вересня 2020 року у справі № 127/4907/20 громадянка Республіки Молдова ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні 09 травня 2018 року правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, що становить 60270 гривень 38 копійок з конфіскацією товару - автомобіля марки «МАZDА» модель «6», кузов номер НОМЕР_2 , тобто вказаного вище автомобіля, який належить позивачці.

У зазначеній постанові встановлено, що громадянка Молдови ОСОБА_2 09 травня 2018 року перемістила через митний кордон України вказаний вище автомобіль з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару підробленого документу, а саме доручення на право користування транспортним засобом №G- 6329 від 17 травня 2017 року.

Постановою головного державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 20.10.2022 року на виконання постанови Вінницького міського суду №127/4907/20 від 15 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження №70120569 про конфіскацію автомобіля марки «МАZDА», модель «6», кузов номер НОМЕР_2 .

Постановою від 21 листопада 2022 року головного державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) накладено арешт на зазначений автомобіль та оголошено його в розшук, оскільки останній відсутній за адресою, вказаною стягувачем.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із видів адміністративних стягнень за порушення митних правил, що визначені у пункті 3 статті 461 МК України, є конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Відповідно до статті 465 МК України конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави. Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України. Конфіскація товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до статті 29 КУпАП конфіскація предмета, який став безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Порядок застосування конфіскації встановлюється цим Кодексом та іншими законами України.

Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил у частині конфіскації виконується державним виконавцем в установленому законом порядку (стаття 541 МК України).

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Щодо належних учасників справи в частині вирішення позовної вимоги про зняття арешту зі спірного транспортного засобу

Суд першої інстанції помилково розглянув вказаний спір по суті, не взявши до уваги те, що вказаний позов пред`явлено не до всіх учасників таких правовідносин, тобто судом не встановлено належного суб`єктного склад учасників даної справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Належним відповідачем є особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги.

Згідно статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

За правилами частини третьої статті 535 КПК України у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

У справі, що переглядається, предметом позову є автомобіль, конфіскований в дохід держави за виконавчим листом у межах провадження у справі про адміністративні правопорушення.

Тобто, держава, на користь якої конфісковано спірне майно, повинна бути залучена в якості співвідповідача в цій справі.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 24 травня 2023 року в справі № 299/2931/17, від 02 лютого 2022 року в справі № 607/3269/21, від 24 травня 2023 року в справі № 299/2931/17, від 24 травня 2023 року у справі № 299/2931/17, від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у цивільних правовідносинах держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. В судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 5 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 (пункт 8.17) і № 922/1830/19 (пункт 7.2)).

Установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти в задоволенні позову.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц та в постанові Верховного Суду в постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 405/5925/18.

У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 1316/364/12 викладено правовий висновок, в якому вказано, що визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторін.

До участі у даній справі слід залучити державу Україна в особі Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області.

Позивачка клопотань про залучення вказаної особи в якості співвідповідача в суді першої інстанції не заявляла.

Верховний Суд у постанові від 15 травня 2023 року у справі № 352/371/21 (провадження № 61-8494св22) зазначив, що «лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть».

Держава до участі у цій справі в якості співвідповідача не залучена, а відтак позов пред`явлено не до всіх належних відповідачів, що є самостійною підставою для відмови апеляційним судом у позові.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові ОСОБА_1 про зняття арешту з спірного рухомого майна, але помилився щодо мотивів такої відмови.

Оскільки позовна вимога ОСОБА_1 про зняття транспортного засобу з розшуку є похідною від вимоги про зняття з нього арешту, рішення в частині відмови у задоволенні цієї вимоги також підлягає зміні в мотивувальній частині з наведених вище підстав.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а його слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 березня 2023 року, виклавши її в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 червня 2023 року.

Головуючий Олександр ОДИНАК

Судді: Ірина ЛИТВИНЮК

Наталія ПОЛОВІНКІНА