Справа № 490/6438/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі судових засідань Рипа В.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності у порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Миколаївської міської ради, про визнання права власності у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, у якому позивач просить визнати за нею право власності у порядку спадкування на 35/100 часток житлового будинку з усіма спорудами та будівлями по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2021 року позов залишено без руху та надано строку для усунення недоліків.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 жовтня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

До Центрального районного суду м. Миколаєва 21 вересня 2022 року надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Миколаївської міської ради, у якому він просив визнати за ним право власності у порядку спадкування після смерті його батька на 35/100 частин у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, прийнято до свого провадження зустрічний позов та об`єднано його із первинним позовом в одне провадження.

Від ОСОБА_2 до суду 21 вересня 2022 року надійшов відзив на первинний позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 35/100 частин у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Від ОСОБА_1 до суду 22 листопада 2022 року надійшла відповідь на відзив ОСОБА_2 .

Від ОСОБА_1 до суду 22 листопада 2022 року надійшов відзив на позов ОСОБА_2 , у якому вона просить відмовити у задоволенні зустрічного позову з огляду на його необґрунтованість.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 квітня 2023 року задоволено клопотання представника ОСОБА_4 та витребувані копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Витребувані матеріали надійшли до суду 05 травня 2023 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та предстанвик Миколаївської міської ради не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За такого, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у справі.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 490/6438/21 та матеріали інвентаризаційної справи № 12167 судом встановлено таке.

Як свідчить витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 грудня 2004 року та від 31 січня 2005 року, наявні в матеріалах інвентаризаційної справи № 12167, ОСОБА_5 є єдиним власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності договір про забудову № 1-9130 від 20 липня 1957 року, посвідчений Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою.

Цей житловий будинок складається із таких будівель та споруд: житловий будинок літ. А; сарай-літня кухня літ Б; сарай літ. Ґ; гараж літ. Д; вбиральня літ. Е; душ літ. Ж; огорожі та споруди № 2,3,4,5,6,9, І. Загальна площа 68,6 кв.м.; житлова площа 43,5 кв.м., площа земельної ділянки 504 кв.м.

ОСОБА_5 31 березня 1999 року склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів синові ОСОБА_6 в 28/50 частин у праві власності на житловий будинок, яка складається з: літ. А приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, частина сіней «а» - приміщення І, ІІ, літньої кухні Б. сарая Г, воріт № 4. Синові ОСОБА_2 у вказаному будинку заповів приміщення 2-1, 2-2, частина сіней А- приміщення ІІІ, крильце № 7, гараж Д, сараю Б, вбиральня Е, воріт № 4, замощення І, крану водяного № 6, басейн № 5, забор № 9, що складає 22/50 частин у праві власності на житловий будинок.

Надалі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 19 квітня 2005 року уклали договір дарування 65/100 частин у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яка складалася з: двох житлових кімнат 1-3, 1-4, коридор 1-1, кухня 1-2, коридор І, ванна ІІ, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 22, 2 кв.м., сарай літ Г, гараж літ Д, частина літньої кухні літ Б, частини огорожі та споруд №№ 2, 3, 4, 5, 6, 9, І.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. За заявою його сина ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 609/2013.

У своїй заяві про прийняття спадщини ОСОБА_2 зазначив, що є і інший спадкоємець син померлого ОСОБА_6 , однак матеріали спадкової справи не містять його заяви про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Каленик Ю.М. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька ОСОБА_5 , оскільки на 35/100 частин у справі власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . В обґрунтування своєї відмови, посилаючись на зазначений вище заповіт та договір дарування, нотаріус вказав на зміну частки спадкодавця та неможливість її визначення на час звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 звернувся до суду із відповідним позовом, однак за його заявою він залишений без розгляду.

Повторно ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання за ним прав власності у порядку спадкування на 35/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 у цій справі.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За заявою ОСОБА_1 після його смерті заведено спадкову справу №378/2020. Інший спадкоємець ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .

Державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області 10 серпня 2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 65/100 частин у праві власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_1 вказує на те, що її покійний чоловік ОСОБА_6 проживав разом із його батьком ОСОБА_5 на час його смерті та є таким, що прийняв спадщину у прядку статті 1268 ЦК України. Та після смерті її чоловіка вона має право успадкувати 35/100 частин у праві власності на житловий будинок.

Відтак, ОСОБА_6 є таким, що прийняв спадщину після смерті його батька ОСОБА_5 у порядку статті 1268 ЦК України.

Відповідно до довідки ТОВ «Центральний 1» від 30 жовтня 2013 року №3119, яка перебуває у матеріалах справи, слідує, що на день смерті ОСОБА_5 , разом із ним за адресою АДРЕСА_1 проживав, зокрема, його син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дружина сина).

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_5 , звернувся до нотаріуса із заявою про отримання спадщини та йому було відмовлено у цьому.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частина перша статті 1223 Цивільного кодексу України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (частина перша статті 1223 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_5 заповів свій будинок по АДРЕСА_1 своїм синам ОСОБА_6 (28/50 у праві власності) та ОСОБА_2 (22/50 часток у праві власності).

Надалі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір дарування 65/100 частин у праві власності на житловий будинок.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, заповіт ОСОБА_5 є чинним. Однак після укладення ним договору дарування розмір частки, яку заповів ОСОБА_5 своїм синам змінилася з 1 на 35/100 частин у праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Отже, частка у розмірі 35/100 має бути успадкована ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . При цьому слід врахувати, що за розпорядженням їх батька ОСОБА_5 їх частки не є рівними. Тому шляхом математичних розрахунків виходячи із того, що частка ОСОБА_6 є більшою, він має успадкувати у порядку статті 1268 ЦК України 19/100 частин у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 16/100 частин у праві власності на цей житловий будинок.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, що «спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду». Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, належним та ефективним. «Ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду», судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. «Вдаючись до такого критерію, як ефективність способу захисту, Верховний Суд намагається створити ситуацію, коли особі не доведеться витрачати багато часу на те, щоб домогтися захисту своїх порушених прав та інтересів. Прийняте рішення має бути виконуваним».

За такого, суд, встановивши, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають до задоволення.

Підсумовуючи викладене, первинний та зустрічний позиви слід задовольнити частково, визнати за ОСОБА_1 (яка є єдиним спадспадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та на час його смерті проживала разом з ним за адресою АДРЕСА_1 ) право власності на 19/100 частин у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . За ОСОБА_2 слід визнати 16/100 частин у праві власності на цей житловий будинок.

Щодо вимог первинного та зустрічного позову про визначення приміщень, споруд та будівель, які припадають на відповідну частку спадкоємця, то визначення такого складу ідеальних часток виходить за межі предмету позовних вимог (адже спір зводиться до поновлення спадкових прав позивачів) та виходить за межі доказування по даній справі, оскільки такі вимоги зводяться до виділу частки у праві спільної часткової власності в натурі. За такого в цій частині позовних вимог задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати сплачено під час подачі позову до суду.

Керуючись статтями 141, 259-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Первинний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 19/100 частин у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами.

Визнати за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 16/100 частин у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями та спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.М. Шолох