Номер провадження: 22-ц/813/7441/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйк І.А.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
11.12.2023 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»,
на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року,
за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якої зазначило, що 13.05.2010 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між позивачем та відповідачем кредитний договір, що підтверджується підписом останнього в заяві.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Малиновський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 13 липня 2023 року позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнив частково.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що у заяві позичальника від 13.05.2010 року процентна ставка не зазначена. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови.
Вважав, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, тому вимоги про стягнення заборгованості по процентам вважав необґрунтованими.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України вважав за необхідне позовні вимоги щодо стягнення тіла кредиту задовольнити.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 5801,15 грн скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 5801,15 грн задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В іншій частині просив рішення залишити без змін.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зазначає, що відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої процента ставка за кредитом складає 2,5 % на місяць.
(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 18.08.2023 року відкрив апеляційне провадження, роз`яснив відповідачу право на подання відзиву, проте відзиву не надходило.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Позивач, повістку отримав 18.10.2023 року в особистому кабінеті суду, що підтверджується довідкою.
Відповідач повідомлений у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що позивачем заочне рішення суду оскаржується в чистині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, тому рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення тіла кредиту не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24 жовтня 2008 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника від 13.05.2010 року процентна ставка не зазначена. Вважав, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, тому вимоги про стягнення заборгованості по процентам вважав необґрунтованою.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що 13.05.2010 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
До анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» яка містить, зокрема інформацію про базову процентну ставку у розмірі 2,5 % на місяць.
Вказана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана відповідачем 13.05.2010 року.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку № 661-VI від 12 грудня 2008 року ЦК України доповнено статтею 1056-1, доповнено статтю 1061 ЦК України та статтю 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яким Банкам заборонено в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами, за винятком випадків, встановлених законом. Цей Закон набрав чинності 09 січня 2009 року.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що 13.05.2010 року ОСОБА_2 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій містяться відомості про базову процентну ставку у розмірі 2,5 % щомісячно, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн, та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, пеня 1% заборгованості але не менше 30 грн в місяць, штраф за порушення строків платежів 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту.
Враховуючи, що відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» висновок суду першої інстанції про відсутність доказів погодження умов надання банківських послуг є необґрунтованим, та таким, що спростовується матеріалами справи.
Таким чином, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» ОСОБА_2 відповідно до статті 627 ЦК України добровільно погодився на умови договору, яким сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок, строк повернення коштів, строк кредитування, та взяв на себе відповідні зобов`язання. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.
На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та 13.05.2010 року видано кредитну картку № НОМЕР_1 , зі строком дії до 03/14; 01.02.2013 року видано кредитну картку № НОМЕР_2 , зі строком дії до 06/16; 05.09.2014 року видано кредитну картку № НОМЕР_3 , зі строком дії до 09/18; 10.11.2017 року видано кредитну картку № НОМЕР_4 , зі строком дії до 11/21; 29.12.2021 року видано кредитну картку № НОМЕР_5 , зі строком дії до 06/23, що підтверджується довідкою про видані кредитні картки.
З наданої банком виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач після отримання картки неодноразово здійснював операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, переказу коштів, розплачувався за товари в магазинах, аптеках, АЗС, так й частково погашав заборгованість по кредиту.
Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, окрім тіла кредиту, заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 5801,15 грн.
На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 13.05.2010 року станом на 31.05.2015 року, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 13.05.2010 року станом на 30.06.2019 року та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 13.05.2010 року станом на 20.03.2023 року.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.05.2010 року станом на 20.03.2023 року вбачається, що відповідачем погашено заборгованість за тілом кредита 144581,71 грн, погашено заборгованість за прострочим тілом кредиту 2657,66 грн, погашено заборгованість по нарахованим відсоткам 3783,39 грн, погашено заборгованості по нарахованим відсоткам 110,44 грн.
З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом як за погодженою відповідачем ставкою 30 % на рік так і за підвищеною ставкою з 01.09.2014 року 34,8 % на рік, з 01.04.2015 року 43,2 % на рік, з 31.08.2020 42 % на рік.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, в редакції на час укладення договору, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що на момент збільшення відсоткової ставки відповідно до імперативних правил статті 1056-1 ЦК України банк був обмежений у праві приймати рішення про збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку.
Згідно з пунктом 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (в редакції на час виникнення правовідносин) рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30 листопада 2016 року № 6-82цс16.
При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази (рішення банку про підвищення процентної ставки за договором), на підставі яких позивачем збільшена відсоткова ставка за договором, укладеним з відповідачем, з 01.09.2014 року - 34,8 % на рік, з 01.04.2015 року 43,2 % на рік, з 31.08.2020 42 % на рік, не зазначені обставини, на підставі яких банк здійснив підвищення відсоткової ставки.
Матеріалами справи не підтверджено, що вищезазначені вимоги законодавства були належним чином виконані позивачем - відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений належним чином зі зміною процентної ставки та погодив таку зміну, тому доводи відповідача в цій частині заслуговують на увагу.
Дані обставини свідчать про те, що визначений позивачем розмір заборгованості за процентами за користування кредитом визначений у наданих позивачем розрахунках суперечить умовам кредитування, обумовленим сторонами у письмовому вигляді, а саме базова ставка за процентами за користування кредитними коштами, погоджена сторонами 30%, проте із розрахунку вбачається, що позивачем нараховувались відсотки у підвищеному розмірі: з 01.09.2014 року - 34,8 % на рік, з 01.04.2015 року 43,2 % на рік, з 31.08.2020 42 % на рік.
Отже, банк неправомірно збільшив відсоткову ставку по кредиту в односторонньому порядку, тому неправомірно нарахував проценти за підвищеною відсотковою ставкою.
Оскільки відповідачем погашено відсотки на загальну суму більшу ніж яка підлягає стягненню, за ставкою 30 % річних, яка погоджена сторонами, з урахуванням визначених банком періодів то колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами не підлягають задоволенню.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом, проте помилися щодо мотивів, тому заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року в оскаржуваній частині слід змінити в частині мотивування. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Щодо судових витрат
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року в оскаржувані частині щодо відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 5801,15 грн змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова