КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 379/994/23

30 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ратнікової В.М.

суддів: Левенця Б.Б.

Борисової О.В.

при секретарі Смолко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 04 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Шабрацького Г.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

14 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з позовом до Виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії. В позові просив суд зобов`язати уповноважену особу Виконавчого комітету Таращанської міської ради виправити помилку в реєстровому номері, зазначеному у книзі-реєстрі для реєстрації заповітів та реєстрації нотаріальних дій села Чернин, під яким зареєстрований заповіт від 30 вересня 2020 року, складений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати уповноважену особу Виконавчого комітету Таращанської міської ради подати Державному підприємству «Національні інформаційні системи» або його філіям заяву за формою, наведеною в додатках 1-3,9 Положення про Спадковий реєстр про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповіту, складеного 30 вересня 2023 року ОСОБА_2 , який посвідчений секретарем Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області Прищепенко Ольгою Дмитрівною.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 30.09.2020 року ОСОБА_2 склала заповіт яким вона заповідала йому ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось.

Вказаний заповіт був складений ОСОБА_2 в приміщенні Чернинської сільської ради за адресою: с. Чернин, вул. Ювілейна,22 Таращанського району Київської області та посвідчений секретарем Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області Прищепенко Ольгою Дмитрівною.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , про що 26.11.2020 року складено відповідний актовий запис № 20866, виданим 21.01.2021 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після смерті ОСОБА_2 , отримавши вказаний заповіт, він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рубльової К.О. із заявою про прийняття спадщини, проте, нотаріусом йому були надані роз`яснення з яких вбачається, що за даними Інформаційної повідки зі Спадкового реєстру спадкодавець не робила розпорядження на випадок смерті - зареєстрований заповіт в реєстрі відсутній, а тому, у зв`язку з відсутністю реєстрації заповіту ОСОБА_2 від 30.09.2020 року в Спадковому реєстрі, нотаріус не має підстав видавати йому свідоцтво про право па спадщину за заповітом.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 18 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії залишено без руху.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 04 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу разом із усіма доданими документами.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, 04 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гнатюк Тетяна Віталіївна подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 04 серпня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Таращанського районного суду Київської області.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержавних вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.175 і ст.177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою у день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Вважає, що у встановлений законом строк представником були усунуті недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 18 липня 2023 року. Посилається на те що, усуваючи недоліки, зазначені в ухвалі суду від 18 липня 2023 року, представником позивача було вказано, які саме права позивача були порушені та в чому полягає порушення його прав. Зокрема, невиконання посадовою особою органу місцевого самоврядування-секретарем Чернинської сільської ради Прищепенко О.Д. необхідних дій для внесення заповіту до Спадкового реєстру потягло за собою порушення права позивача ОСОБА_1 на отримання спадщини.

Зазначає, що суд першої інстанції надав правову оцінку документам, які були долучені до позовної заяви, в тому числі і роз`ясненню наданому нотаріусом, на стадії відкриття провадження у справі, однак повинен був надати таку правову оцінку вже після розгляду справи по суті, при дослідженні цих документів під час прийняття рішення в нарадчій кімнаті.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що зазначені ним в ухвалі від 18 липня 2023року недоліки позовної заяви позивачем не були усунуті та, безпідставно, своєю ухвалою від 04 серпня 2023 року повернув позовну заяву позивачу.

Зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ЦПК України, на стадії вирішення питання відкриття провадження у справі встановив, що позивач повинен звертатися до суду з іншим позовом, його права та законні інтереси в даному випадку не порушені, позбавляючи позивача ефективного засобу правового захисту та повернув позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гнатюк Тетяна Віталіївна повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача Виконавчого комітету Таращанської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи виконавчий комітет повідомлений в установленому порядку, 27 листопада 2023 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності його представника. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської області з позовом до виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, в якому просив суд зобов`язати уповноважену особу Виконавчого комітету Таращанської міської ради виправити помилку в реєстровому номері, зазначеному у книзі-реєстрі для реєстрації заповітів та реєстрації нотаріальних дій села Чернин, під яким зареєстрований заповіт від 30 вересня 2020 року, складений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати уповноважену особу Виконавчого комітету Таращанської міської ради подати Державному підприємству «Національні інформаційні системи» або його філіям заяву за формою, наведеною в додатках 1-3,9 Положення про Спадковий реєстр, про реєстрацію в Спадковому реєстрі заповітк, складеного 30 вересня 2023 року ОСОБА_2 , посвідченого секретарем Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області Прищепенко Ольгою Дмитрівною.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 18 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не зазначено в заяві конкретний спосіб захисту його прав, передбачений чинним законодавством, а тому позивачу необхідно конкретизувати позовні вимоги, зазначивши спосіб (способи) захисту його прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. Оскільки, позовна вимога позивача про зобов`язання виправити помилку в реєстровому номері, зазначеному у книзі-реєстрі для реєстрації заповітів та позовна вимога про зобов`язання уповноваженої особи Виконавчого комітету Таращанської міської ради подати заяву про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі, не є нотаріальною дією в розумінні Закону України «Про нотаріат».

Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем на підтвердження сплати ним судового збору за подання позовної заяви надано копію квитанції № на суму 1083,60 грн., платником вказано особу: ОСОБА_3 , яка не є особою, що звертається до суду з даним позовом, а тому не може бути належним платником судового збору у цій справі, у розумінні статті 2 Закону "Про судовий збір", а також в квитанції не зазначено призначення платежу, що це судовий збір саме за позовом ОСОБА_1 .З урахуванням вище вказаного, позивачу необхідно було подати на адресу суду першої інстанції докази сплати судового збору за подання позовної заяви.

На виконання вимог ухвали Таращанського районного суду Київської області від 18 липня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Гнатюк Тетяною Віталіївною до суду першої інстанції було надано клопотання про усунення недоліків позовної заяви, до якого представник позивача долучила квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1083,60 грн. Призначення платежу: судовий збір за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області. Також, на виконання вимог ухвали Таращанського районного суду київської області від 18 липня 2023 року, представником позивача було надано нову редакцію позовної заяви.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 04 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу разом із усіма доданими документами.

Повертаючи позовну заявуОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Зі змісту позову не вбачається, які саме права позивача порушені, оскільки порушення, допущені секретарем сільської ради, які не впливають на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, не є підставою для оспорюваності заповіту, а лише свідчить про недобросовісне виконанням секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій (Постанова Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховний Суд від 17 листопада 2021 р. у справі № 755/8776/18). А отже, в даному випадку порушено право померлої особи - ОСОБА_2 . Таким чином, позивачем у позовній заяві не зазначено які саме його права та інтереси порушені заповітом, а отже ним не доведено, що він має право на звернення до суду із цим позовом. Також судом першої інстанції було роз`яснено позивачу його право звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадщину за заповітом, під час розгляду якого надати свої доводи дійсності заповіту.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Залишаючи позовну заяву без руху та в подальшому повертаючи її, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту.

Згідно з пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З викладеного вбачається, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому, незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин ,не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення її в подальшому позивачу.

Аналізуючи наведені норми процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи,а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Проте, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити діїз підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв, тому такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни про те, щоухвала Таращанського районного суду Київської області від 04 серпня 2023 року постановлена з порушенням норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни підлягає задоволенню, а ухвала Таращанського районного суду Київської області від 04 серпня 2023 рокупідлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни задовольнити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 04 серпня 2023 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити діїнаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року.

Головуючий: Судді: