У Х В А Л А

15.06.2023 Справа №607/7117/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,звернулася до суду із клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

В обґрунтування клопотання посилається на те, щоміж ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України.

Рішенням Верховного Суду округу Вейк штату Північна Кароліна від 11.12.2015 у справі № 15-CVD-13090 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про абсолютне розірвання шлюбу, зокрема, рішенням від 11.12.2015 постановлено, що шлюбні узи, які досі існували між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , розриваються і ОСОБА_5 надається повне розлучення із ОСОБА_1 .

За своєю природою рішення від 11.12.2015 є рішенням суду, яким розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і воно не підлягає примусовому виконанню, оскільки не містить дій, які повинні вчинити кожна із сторін справи № 15-CVD-13090.

Оскільки шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано за законодавством України Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, то у ОСОБА_1 виникла необхідність просити суд України визнати в Україні рішення Верховного Суду округу Вейк штату Північна Кароліна від 11.12.2015 у справі № 15-CVD-13090 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про абсолютне розірвання шлюбу.

У судове засідання заявник не з`явилася, однак її представник подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Неявка без поважних причин у судове засідання заінтересованих осіб або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із заінтересованих осіб не було порушено питання про перенесення його розгляду (ч. 5 ст. 473 ЦПК України).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи.

Дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд, встановив, що 15 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 15.10.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 62.

Згідно засвідченої копії рішення Верховного суду округу Вейк штату Північна Кароліна від 11 грудня 2015 року, що ухвалене у справі № 15-CVD-13090 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про абсолютне розірвання шлюбу, зокрема, рішенням від 11.12.2015 постановлено, що шлюбні узи, які досі існували між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , розриваються і ОСОБА_5 надається повне розлучення із ОСОБА_1 .

На рішенні Верховного Суду округу Вейк штату Північна Кароліна від 11.12.2015 у справі № 15-CVD-13090 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про абсолютне розірвання шлюбу, проставлений апостиль Сполучених Штатів Америки, відповідно до Гаазької Конвенції від 05.10.1961 і до справи доданий офіційний переклад апостилю українською мовою, підпис перекладача якого 10.04.2023 засвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А.

Апостиль засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ.

Відповідно до ст. 471 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. Порядок подання клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, передбачений статтею 472 ЦПК України.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою. До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 9 Конституції України та статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили (частина перша статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

03 грудня 2003 року Україна набула членства в Гаазькій Конвенції з міжнародного приватного права.

Стаття 13 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, від 22 грудня 2003 року застосовується у відносинах з державами: в тому числі із США, з якою укладено двосторонню угоду про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах.

Згідно статті 13 Гаазької Конвенції 1961 року документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших договірних сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з договірних сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших договірних сторін доказовою силою офіційних документів. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Документи, які на території однієї з договірних сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої договірної сторони. Клопотання про визнання рішення іноземного суду суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до ст. 473 ЦПК України, за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи те, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню не встановлено, а також здійснене в інтересах захисту законного права ОСОБА_1 на документальне підтвердження розірвання шлюбу, тому заява про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 13 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ст. 13 Гаазької Конвенції 1961 року, ст. ст. 471 473 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Визнати в Україні рішення Верховного суду округу Вейк штату Північна Кароліна від 11.12.2015 у справі № 15-CVD-13090 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про абсолютне розірвання шлюбу, який зареєстрований 15.10.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 62.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою http://court.gov.ua/fair/sud.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня її проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалу суду складено та підписано 15 червня 2023 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко