ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3376/23
Провадження 2-з/362/7/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2023 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Жеребко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Олени Сергіївни про про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ««ДІНЕРО», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 адвокат Гаврилюк О.С. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову, в якій просить зупинити стягнення за виконавчим написом №12049 від 07.02.2022 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заборгованість в розмірі 30 497,00 грн. до набрання рішення законної сили.

Свої вимог заявник обґрунтовує тим, що 07.02.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис № 12049 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДІНЕРО" заборгованості за Кредитним договором № АС6967986 від 07 грудня 2019 року.

24 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І. було винесено постанову при відкриття виконавчого провадження № 69718663.

Про відкрите виконавче провадження Позивач дізнався через Єдиний портал державних послуг «ДІЯ».

Крім того, Позивачем також отримано Постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 24.08.2022 року, Постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 24.08.2022 року та Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02 червня 2023 року, які були винесені приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом І.І.

Вважає, що виконавчий напис № 12049, що виданий 07 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» про стягнення 30 497,00 грн. є спірним, вчиненим з порушеннями вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також вважає, що невжиття заходів шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 12049, виданого 07 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача.

Постановою приватного виконавця від 24.08.2022 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. Проведення стягнення за виконавчим написом, який оскаржується, впливає на матеріальний стан Позивача, оскільки на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. від 02.06.2023 року звернуто стягнення на кошти Позивача, а саме на заробітну плату.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову пред`явлену до подання позову, дослідивши матеріали заяви, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності із ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечуються зокрема забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул І.І. від 24.08.2022 року було відкрито виконавче провадження №69718663 на підставі виконавчого напису №12049 виданого 07.02.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заборгованість в розмірі 30 497,00 грн. (а.с.8-9).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул І.І. від 02.06.2023 року було постановлено звернути стягнення на заробітну плату, пенсію , стипендію та інші доходи ОСОБА_1 (а.с.11-12).

Із заяви вбачається, що ОСОБА_1 має намір в подальшому звернутися до суду, з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Тобто спір виник з приводу виконавчого напису вчинений приватним нотаріусом про стягнення грошових коштів.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь нього, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.04.2020 року у справі №285/2445/18 (провадження № 61-45537св18), від 16.09.2020 року у справі № 344/6384/18 (провадження № 61-2347св19) та від 17.11.2020 року у справі № 766/25403/18 (провадження №61-5718св19), вирішуючи питання, пов`язані з подібними у даній справі правовідносинами.

Таким чином, враховуючи те, що між сторонами наявний спір та заявником оспорюється виданий виконавчий напис №12049 від 07.02.2022 року, який приватним виконавцем було прийнято до виконання та відкрито виконавче провадження, та який позивачем буде в подальшому в межах даної справи просить визнати таким, що не підлягає виконанню, і невжиття заходів забезпечення позову позбавить заявника до нормального життєвого існування.

Суд вважає, що застосування заявлених представником позивача заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її прав та інтересів. Невжиття таких заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідач виконає оспорюваний виконавчий напис у примусовому порядку, що призведе до обмеження прав позивача на ефективний судовий захист її прав, так як у разі стягнення майна та коштів з позивача в порядку виконання виконавчого напису їй не можливо або важко буде відновити її порушене право.

При цьому, вжиття забезпечення у даній справі до вирішення спору, по суті, не призведе до обмеження прав, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача, заявлені позивачем заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими ним позовними вимогами.

Враховуючи предмет даного позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе заяву про забезпечення позову задовольнити шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса вчиненого 07 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. і зареєстрованим в реєстрі за №12049, за яким стягнуто з ОСОБА_1 , заборгованість за Кредитним договором №AG6967986 від 07.12.2019 року.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали заяви не містять доводів та аргументів, яким чином накладені арешт та заборона може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюк Олени Сергіївни про забезпечення позову, що подана до пред`явлення до суду позову - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса вчиненого 07 лютого 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем і зареєстрованим в реєстрі за №12049, за виконавчим провадженням №69718663, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул Іваном Івановичем.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», , місце знаходження: 03035, м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3-А.

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Текст ухвали виготовлено 12.06.2023 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко