Дата документу 07.06.2023 Справа № 317/3139/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/3139/21 Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко М.О.
Провадження № 22-ц/807/1076/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Ільїній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пузіна Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20 січня 2023 року (повний текст судового рішення виготовлено 30.01.2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року адвокат Шкабура О.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 22.08.2020 по вул. Північнокільцевій, 23, у м. Запоріжжі, на перехресті з вул. Чумаченка, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , забезпечений полісом ОСЦПВ АР918404, страховик - ТДВ СК «КРЕДО», та автомобілем MERCEDES BENZ Е250, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить позивачці. У результаті вказаної дорожньо-транспортної події автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2020 року у справі № 333/4847/20 суд дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте оскільки на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчились, судом постановлено закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно з висновком судового експерта № 3551 від 13.04.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 366 106,83 грн.

У той же час, оскільки договором ОСЦПВ встановлено ліміт у 130 000 грн., розмір матеріального збитку, завданого позивачці внаслідок ДТП, складає 366 106,83 грн., то загальна сума, яка повинна бути відшкодована відповідачем становить 236 106,83 грн. (366 106,83 - 130 000 = 236 106,83).

17.03.2021 року ТДВ СК «КРЕДО» сплачено позивачці страхове відшкодування у розмірі 78 757,63 грн. Крім того, франшиза у розмірі 2 600 грн. була сплачена відповідачем.

На теперішній час позивач провела відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу. Згідно із актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №Т-00000001 від 15.04.2021 року ФОП ОСОБА_3 здійснив ремонт автомобіля Мерседес НОМЕР_2 , вартість виконаних робіт склала 372 664 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 236 106,83 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 20 січня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, у розмірі 236 106,83 грн. та судовий збір в сумі 2 361,07 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Пузін Д.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до висновку судового експерта № 3551 від 13 квітня 2021 року вартість відновлюваного ремонту КТЗ складає 366 106, 83 грн. Під час експертного дослідження експертом враховано протокол огляду транспортного засобу, який проводився 08 жовтня 2020 року за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 11. Огляд транспортного засобу MERCEDES BENZ Е 250, державний номер НОМЕР_2 , проведено за відсутністю учасника ДТП - ОСОБА_1 . Проте, п. 5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24.11.2003 № 142/5/2092, визначено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Після закінчення дослідження КТЗ оцінювач (експерт) у разі потреби ознайомлює заінтересованих осіб, залучених до технічного огляду КТЗ, з його результатами (п. 5.7 Методики). Зазначені норми проігноровані позивачем.

Також в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на те, що в експертному дослідженні, яке долучено до матеріалів справи, не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду. Питання щодо встановлення розміру дійсної вартості збитків внаслідок ДТП стосується безпосереднього предмету судового розгляду. При цьому, згідно з законом на позивача було покладено обов`язок щодо доведення цих обставин. Отже, на думку представника відповідача, за встановлених обставин дійсна вартість спричинених збитків, а, відповідно, й ціна позову не доведені.

Крім того, відповідно до розписки від 02.12.2020 року, яка надана ОСОБА_2 , остання не має претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_1 щодо ДТП, яке мало місце 22.08.2020 року. Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Шкабури О.В. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. Зазначає, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву. Відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , його представник - адвокат Пузін Д.М. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_2 до апеляційного суду також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Рекомендоване повідомлення було надіслане позивачу за зазначеною нею адресою, повернулось до суду з довідкою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", а тому відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресатові.

За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 , його представника - адвоката Пузіна Д.М., Зубкової Ю.О. відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Шкабури О.В., який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із доведеності та обґрунтованості вимог ОСОБА_2 .

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.08.2020 о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2101, д.р.н. НОМЕР_1 , по вул. Північнокільцевій, 23, у м. Запоріжжі, на перехресті з вул. Чумаченко, при виконанні обгону, не впевнившись у безпечності маневру, скоїв зіткнення з автомобілем MERCEDES BENZ Е250, д.р.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку та здійснював поворот ліворуч на вул. Чумаченка. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих немає.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2020 у справі № 333/4847/20 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 6).

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 , власника автомобіля ВАЗ 2101, д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована ТОВ «СК «КРЕДО» на підставі Полісу №АР/0918404 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії полісу з 00 год 00 хв 02.08.2020 до 01.08.2021 включно. Пунктами 4, 5 Полісу встановлена страхова сума (сума відповідальності) за шкоду заподіяну майну у розмірі 130 000 грн., франшиза встановлена у розмірі 2 600 грн. (а.с. 7).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля MERCEDES BENZ Е250СGІ, д.р.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с. 31).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3551 від 22.08.2020 року матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ MERCEDES BENZ Е25 CGI, д.р.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 22.08.2020, на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнтів фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 198 842,03 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 366 106,83 грн. (а.с. 8-35).

Згідно із дублікатом квитанції № від 17.03.2021 ТОВ «СК «КРЕДО» перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 78 757,63 грн. (а.с. 36, 37).

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Т-00000001 від 15.04.2021 підтверджується, що ОСОБА_2 сплатила ФОП ОСОБА_3 372 664 грн. за виконані роботи по ремонту автомобіля MERCEDES, д.р.з. НОМЕР_2 (а.с. 38-39).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача, отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 78 757,63 грн. та сплата відповідачем позивачу франшизи в сумі 2 600 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі

№ 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який, встановивши що вартість відновлювального ремонту автомобіля MERCEDES BENZ Е25 CGI, д.р.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП 22.08.2020, складає 366 106,83 грн., ОСОБА_2 здійснено відновлювальний ремонт вказаного автомобіля та сплачено 372 664 грн. за виконані роботи, підставно дійшов висновку, що позивачем доведено розмір спричинених відповідачем матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, а отже, ОСОБА_1 має відшкодувати ОСОБА_2 236 106,83 грн. матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (366 106,83 (сума збитків) - 130 000 (ліміт відповідальності страховика) = 236 106,83).

Доводи апеляційної скарги про порушення експертом п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 за №1074/8395, недоведеність позивачем розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, є повторенням доводів відзиву на позовну заяву, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

Належних та допустимих доказів на спростування суми матеріальних збитків, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Щодо розписки ОСОБА_2 від 02.12.2020 року, відповідно до якої остання зазначає, що не буде мати матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_1 щодо ДТП, яке мало місце 22.08.2020 року (а.с. 69). Складаючи вказану розписку ОСОБА_2 зазначила, що завданий їй збиток повинен бути відшкодований страховою компанією. Проте, як зазначалося вище, ТДВ СК «КРЕДО» в якості страхового відшкодування сплатила позивачу 78 757,63 грн., а розмір завданого збитку становить 366 106,83 грн., тому у суду не було підстав для відмови у стягненні з ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Так як апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для перерозподілу судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Пузіна Дениса Миколайовичав інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20 січня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 15 червня 2023 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко