УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді - Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О.,

за участю : представника позивача- адвоката Кухара О.І.

представника відповідача- адвоката Кізік Г.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

28.11.2022 з Вінницького міського суду Вінницької області до Вінницького районного суду Вінницької області за підсудністю надійшла цивільна справа №127/22554/22 за позовною заявою представника позивача адвоката Кухара О.І. в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

Поданий обґрунтований тим, що з 19 жовтня 1997 року по 23 травня 2022 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем в період якого , в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також у період шлюбу сторонами було придбане нерухоме майно :

- квартира АДРЕСА_1 , яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 24.01.2018, укладеним між позивачем та ТОВ «Вінницябуд», ринкова ціна якої становить 1584000 гривень (еквівалентно 40000 тисячам доларів США).

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_2 , який був збудований сторонами під час шлюбу та оформлений на відповідача , згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ВН 59, виданою 06.02.2018 Департаментом ДАБІ у Вінницькій області, ринкова ціна якого разом із земельною ділянкою становить 3 168 000 гривень (еквівалентно 80 тисячам доларам США).

- земельна ділянка площею 0,10 га, на якій розташований вищевказаний житловий будинок, з кадастровий номер :02:009:0856, з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , яка була куплена сторонами в період шлюбу 16.08.2010 та оформлена на відповідача.

Позивач в позові вказує, що хоча будинок разом із земельною ділянкою є дорожчим за вартістю квартири, але, враховуючи те, що відповідач проживає в ньому разом із донькою ОСОБА_4 , тому просить суд виділити у власність позивачу квартиру, а будинок та земельну ділянку -залишити у власності дружини без компенсації на його користь різниці у вартості нерухомого майна.

Також позивач зазначив у позові, що експертизу оцінки нерухомого майна він не заявляв, оскільки в позовній заяві вказав реальні ринкові ціни, які на його думку не викликують заперечень у відповідача, а судовий збір за подачу позову ним сплачений в максимальному розмірі.

Просить суд поділити спільне майно подружжя та виділити позивачу у власність квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 79,6 кв.м. та житловою площею 40,7 кв. м., а у власність відповідача ОСОБА_2 виділити житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 178,3 кв.м., в тому числі житловою площею 53,8 кв.м., позначений на плані літ. «А» з погрібом з шиєю літ. «п/А», мансардою літ. «м/А», верандою літ. «а», ганком, навісом літ. «а1», терасою літ. «а2», банею літ. «Б», убиральнею літ. «б», навісом літ. «б1», літнім душем літ. «В», хвірткою № 1, воротами № 2, воротами №3, огорожею №4, огорожею №5, свердловиною №6, вигрібною ямою №7, який розташований на АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :02:009:0856, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_2 . ( а.с.1-3)

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12.12.2022 відкрито провадження у даній справі та призначене у підготовче засідання з викликом учасників справи (а.с.38).

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12.12.2022 у задоволені клопотання представника позивача- адвоката Кухара О.І. про витребування доказів, відмовлено, оскільки представником позивача адвокатом Кухарем О.І. не виконані вимоги п.4 ч.2 ст.84 ЦПК України, а саме в клопотанні про витребування доказів не вказано, яких заходів було вжито ним для отримання самостійно доказів які він просить суд витребувати, а також суду представником не надано доказів вжиття ним як адвокатом таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання вказаних доказів (а.с.39).

12.01.2023 на адресу суду від представника відповідача адвоката Кізік Г.В. надійшов відзив на позовну заяву (а.с.52-55), в якому представник зазначає, що відповідач фактично визнає позовні вимоги зазначені в позовній заяві, але частково не погоджується з наведеними твердженнями та вважає за необхідне визначити наступну позицію по даній справі з огляду на фактичні обставини справи.

Так зазначила, що з моменту припинення фактичних шлюбних відносин, сторонами було прийнято спільно рішення щодо поділу спільного сумісного майна, відповідно до якого, квартира АДРЕСА_1 залишається у власності позивача, а житловий будинок АДРЕСА_4 та земельна ділянка площею 0,10 га, яка знаходиться по АДРЕСА_2 залишається у власності відповідача. Отже, майнового спору між позивачем і відповідачем ніколи не існувало, окрім того, відповідач пропонувала здійснити поділ майна виключно в досудовому порядку, зокрема укласти нотаріально посвідчений договір про поділ майна у відповідності до ст. 69 Сімейного кодексу України.

Щодо твердження позивача про звернення до відповідача з питанням надання правовстановлюючих документів на вище вказаний житловий будинок та земельну ділянку, зазначає, що на адресу відповідача не надходило жодних офіційних звернень із відповідною аргументацією щодо необхідності надання правовстановлюючих документів на відповідні об`єкти нерухомості ані від позивача, ані від його представника, відповідно обов`язку щодо надання документів чи будь-яких обіцянок з цього приводу у відповідача не виникало.

Вказує, що зверненню до суду позивачем із відповідним позовом передувала розмова позивача з відповідачем щодо доцільності вирішення питання поділу майна виключно в досудовому порядку в зв`язку відсутності предмету спору, але, з огляду на те, що позивач в силу невідомих причин відповідачу все-таки звернувся до суду з позовом про поділ майна, відповідач погоджується щодо виділення у власність позивачу квартири АДРЕСА_1 та виділення у власність відповідачу житлового будинку АДРЕСА_4 і земельної ділянки площею 0,10 га, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , оскільки саме такий поділ майна дійсно відповідає інтересам відповідача та спільній доньці сторін, враховуючи їх фактичне проживання у вказаному житловому будинку та належне утримання даного майна.

Тому просить задовільнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, а саме:

- визнати право власності позивача ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_5 ;

- припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на 1/2 частку у спільному майні, а саме на квартиру АДРЕСА_5 ;

- визнати право власності відповідача ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 178,3 кв.м., в тому числі житловою площею 53,8 кв.м, позначений на плані літерою «А», з погрібом шиєю літ. «п/А», мансардою літ.2 «м/А», верандою літ. «а», ганком, навісом літ. «аі», терасою літ. «а2», банею літ. «Б», убиральнею «б», навісом «61», літнім душем літ. «В», хвірткою №1, воротами № 2, воротами №3, огорожею №4, огорожею №5, свердловиною №6, вигрібною ямою №7, який розташований за адресою АДРЕСА_2 ;

- припинити право власності позивача ОСОБА_1 на 1/2 частку у спільному майні, а саме на житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 178,3 кв.м., в тому числі житловою площею 53,8 кв.м, позначений на плані літерою «А», з погрібом шиєю літ. «п/А», мансардою літ.2 «м/А», верандою літ. «а», ганком, навісом літ. «аі», терасою літ. «а2», банею літ. «Б», убиральнею «б», навісом «61», літнім душем літ. «В», хвірткою №1, воротами № 2, воротами №3, огорожею №4, огорожею №5, свердловиною №6, вигрібною ямою №7, який розташований за адресою АДРЕСА_2 ;

- визнати право власності відповідача ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :02:009:0856, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд яка знаходиться в АДРЕСА_2 ;

- припинити право власності позивача ОСОБА_1 на 1/2 частку у спільному майні, а саме на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер :02:009:0856, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

Також, 03.04.2023 представником відповідача адвокатом Кізік Г.В., через канцелярію суду подано клопотання про залучення доказів, в якому остання просить суд долучити до матеріалів справи витяг з ДЗК на земельну ділянку від 02.04.2023 та копію Державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.11.2010 (а.с.70).

26.10.2023 в судове засідання сторони , які належним чином судом були повідомленні про дату, час та місце його проведення не з`явилися з невідомих для суду причин.

В свою чергу, в дане судове засідання з`явилися представники сторін- адвокати Кухар О.І. та Кізік Г.В., які суду повідомили, що сторонам відомо про дату час та місце судового засідання, а тому наполягали на проведенні судового засідання у відсутності сторін, оскільки вони, як представники, не обмежені у повноваженнях представництва інтересів сторін.

Суд, з урахування міркування представників сторін, вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін.

В даному судовому засідання представник позивача- адвокат Кухар О.І. підтримав позовні вимоги в повному обсязі , просив їх задовольнити. Суду доповнив, що письмових доказів на підтвердження ринкової вартості нерухомого майна яка вказана у позовні заяві він не замовляв, оскільки : сторони узгодили ціну між собою; позивач залишає відповідачу та доньці будинок із земельною ділянкою, а себе залишає квартиру; питань щодо вартість майна між сторонами не постало; представник відповідача у відзиві фактично визнала позовні вимоги , а судовий збір за подачу даного позову позивачем був сплачений в максимальному розмірі. На запитання суду відповів, що як йому відомо на час звернення із позовом між позивачем і відповідачем не було згоди щодо поділу майна, позивачу необхідно було визначитися де він буде проживати, тобто не було консенсусу між сторонами. На запитання суду , чому в позовній заяві не вказано на час звернення до суду що між сторонами виник та існує спір , представник позивачу відповісти суду не зміг.

В даному судовому засідання представник відповідача - адвокат Кізік Г.В. первісно суду зазначила, що фактично відповідач визнає позовні вимог, але просила суд при винесені рішення врахувати поданий нею відзив. Суду також зазначила, що зі слів її довірительки вона (відповідач) пропонувала позивачу здійснити поділ майна виключно в досудовому порядку, шляхом укладання нотаріально посвідченого договору. В свою чергу, після задоволення судом клопотання представника відповідача про оголошення перерви в судовому засіданні для узгодження її позиції із відповідачем , представник відповідача подала суду письмову заяву в інтересах відповідача про визнання позову позивача в заявленій саме позивачем редакції , оскільки вважає що визнання позову буде відповідати інтересам відповідача. При цьому також , представник відповідача в даному судовому засіданні усно відмовилася від наведених нею у відзиві обставин , щодо відсутності предмету спору (оскільки до звернення позивачем із відповідним позовом до суду передувала розмова позивача з відповідачем щодо доцільності вирішення питання поділу майна виключно в досудовому порядку). Окрім того, представник відповідача відмовилася і від запропонованої нею у відзиві редакції позовних вимог, які визнала відповідач.

Вислухавши вступне слово представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні в неї докази у їх сукупності, суд дійшов такого.

Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 19.10.1977 у Ямпільському районному відділі громадського стану Вінницької області, актовий запис №119, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2022, - розірвано, про що свідчить копія вищевказаного рішення суду (а.с.4).

Згідно копії договору №03/02 купівлі продажу майнових прав на квартиру від 24.01.2018, укладеного між ТОВ «Вінницябуд» в особі Генерального директора Гігінеішвілі К.В. та ОСОБА_1 , позивач придбав майнові права на квартиру АДРЕСА_5 (а.с.5-7).

Право власності ОСОБА_1 на вищевказану квартиру підтверджується доданою копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №113170187 від 07.02.2018, дата державної реєстрації 06.02.2018 (а.с.8).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 31.08.2022, відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 178,3 кв.м., в тому числі житловою площею 53,8 кв., позначений на плані літ. «А» з погрібом з шиєю літ. «п/А», мансардою літ. «м/А», верандою літ. «а», ганком, навісом літ. «аі», терасою літ. «а2», банею літ. «Б», убиральнею літ. «б», навісом літ. «61», літнім душем літ. «В», хвірткою № 1, воротами № 2, воротами № З, огорожею № 4, огорожею № 5, свердловиною № 6, вигрібною ямою № 7, який розташований на АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,10 га, на якій розташований вищевказаний будинок, кадастровий номер :02:009:0856, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.9,10), що також підтверджується копією декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 30.01.2018 (а.с.11).

Крім цього, право власності ОСОБА_2 земельну ділянку на площею 0,10 га, кадастровий номер :02:009:0856, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 від 02.04.2023 (а.с.71-74) та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №030631 від 25.11.2010 (а.с.75).

Згідно до положень, викладених в ст. 1 ЦПК України, цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ч.ч.1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 20 вересня 2021 року (справа № 638/3792/20 , провадження № 61-3438сво21) , роз`яснено, що « предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, слід відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення».

Окрім вказаного, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), спір про право має розглядатися не суто технічно, а йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Так, судом встановлено та підтверджено належними, допустими та достовірними доказами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі , в період якого придбали вищевказане нерухоме майно в виді : квартири, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. При цьому , право власності на квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку за позивачем ( 06.02.2018, а.с.8), а право власності на житловий будинок ( 16.02.2018, а.с.9) та земельну ділянку (25.11.2010, а.с.71) за відповідачем.

Згідно до положень, викладених в ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень, викладених в ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно до ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведенного та беручи до уваги : відсутність в позовній заяви зазначення представником позивача про наявність спору між сторонами про порядок поділу вищевказаного нерухомого майна на час звернення до суду із позовом; відсутність в матеріалах справи документів на якій посилається представник позивача у позовній заяві при визначенні ціни даного позову; зазначення у позові про відсутність заперечень з боку відповідача щодо реальної ринкової ціни нерухомого майна оціненої позивачем на вланий розсуд; відсутність вимог щодо стягнення з відповідача та користь позивача грошової компенсації за різницю між належною йому ідеальною та виділеною в натурі частки у спільній сумісний власності подружжя, оскільки представник в позовні заяві вказує , що ринкова вартість квартири є меншою від ринкової вартості будинку та земельної ділянки, а також, заперечення викладені представником відповідача в інтересах відповідача в відзиві на позов, про те, що на час звернення до суду із даним позовом між сторонами не існувало спору про право, оскільки відповідач пропонувала позивачу поділити вищевказане нерухоме майно саме в таком порядку, як просить в позовних вимогах позивач, шляхом укладення нотаріально посвідченого договору про поділ майна ( а.с.53) та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що як на час звернення представником позивача в інтересах позивача із даним позовом до суду , так і на даний час предмет спору в даній цивільній справі- відсутній. При цьому вищевказані обставини, також приводять суд до висновку і про те, що звернення представником позивача із даним позовом до суду зі сплатою максимального розміру судового збору в сумі 12405 грн., є свого роду завуальованим способом ухилення від сплати обов`язкових платежів та зборів при оформлені нотаріально посвідченого договору про поділ (виділ) нерухомого майна за взаємною згодою сторін у позасудовий спосіб, - загальний розмір яких є набагато більшим, ніж сплачений позивачем вищезазначений розмір судового зборуза звернення до суду із позовом.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність предмету спору по даній справі, тому суд вважає, що визнання відповідачем позову за заявою поданої в інтересах відповідача її представником адвокатом Кізік Г.В. є таким, що суперечить закону, в зв`язку з чим, визнання позову відповідачем слід не прийняти.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній цивільній справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України - у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Керуючись ст. 206, п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , - не прийняти.

Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, - закрити в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 18.12.2023.

Суддя: Олена САЄНКО