Єдиний унікальний номер 175/3811/23
провадження № 2/175/1035/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Васюченка О.Г.,

з участю секретаря Кульпіної Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 із позовом до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку АДРЕСА_1 загальною площею 0,0303 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована на території садівничого товариства «Шахтер», що знаходиться у Дніпропетровської області, Дніпровської району, Слобожанської селищної територіальної громади.

В своєму позову позивач посилається на те, що з 2005 року та по теперішній час, вона вже понад 15 років безперервно, добросовісно та вільно користується земельною ділянкою № НОМЕР_1 загальною площею 0,0303 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована на території садівничого товариства «Шахтер», що знаходиться у Дніпропетровської області, Дніпровської району, Слобожанської селищної територіальної громади.

Протягом період користування земельною ділянкою і по теперішній час ОСОБА_1 використовує земельну ділянку за призначенням, а саме: вирощує на ній сільськогосподарські культури. Окрім того, ОСОБА_1 систематично покращує стан ґрунту, удобрює земельну ділянку, а більш того з 2005 року по сьогоднішній день сплачує за цю земельну ділянку № НОМЕР_1 загальною площею 0,0303 га внески до садівничого товариства «Шахтер», що підтверджується довідкою садівничого товариства «Шахтер» від 25.05.2023 року №1, а тому вважає за можливе звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку.

Також, позивач зазначає, що коли вона почала користуватися земельною ділянкою АДРЕСА_1 , вона вже обробляла одну з земельних ділянок, яка також знаходиться на території садівничого товариства «Шахтер», а саме № НОМЕР_2 , загальною площею 0,0619 га.

Так, у 2008 році, громадянка ОСОБА_2 звернулася до громадянки ОСОБА_1 з пропозицією придбати земельну ділянку АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності На землю серія ДП Дн 025011, виданого від 01.12.1997 року Балівською сільською радою народних депутатів від 19.02.1997 року № 8 з урахуванням того, що ОСОБА_1 вже декілька років обробляє її земельну ділянку та сплачує за неї за цей період внески до садівничого товариства «Шахтер». Безумовно, ОСОБА_1 погодилась про що було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2008 року №2519 ВКМ 733598. Саме цю земельну ділянку ОСОБА_1 паралельно обробляла разом з земельною ділянкою № 8А.

Після того, як ОСОБА_1 придбала земельну ділянку № НОМЕР_2 за договором купівлі- продажу земельної ділянки від 24.07.2008 року №2519 ВКМ 733598, остання звернулася до виконуючого обов`язки керівника садівничого товариства «Шахтер» ОСОБА_3 з питанням кому належить земельна ділянка АДРЕСА_1 загальною площею 0,0303 га аби звернутися з пропозицією до власника землі щодо придбання ділянки.

Згодом, після звернення до садівничого товариства «Шахтер», ОСОБА_1 була надана відповідь про те, що ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,0303 га належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Дн 025902 від 11 грудня 1997 року. Зазначений державний акт виданий на ім`я ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Балівської сільської ради народних депутатів № 58 від 17 вересня 1997 року. Державний акт виданий на земельну ділянку площею 0,076 га, яка розташована на території Садівничого товариства «Шахтар» Балівської сільської ради та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 858.

Земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Балівської сільської ради народних депутатів № 58 від 17 вересня 1997 року площею 0,076га складалась з ділянки НОМЕР_3 площею 0,0457 га, та ділянки НОМЕР_4 площею 0,0303 га.

Разом з тим, ОСОБА_3 було повідомлено, що ОСОБА_4 помер у 2007 році, однак будь-яких документів в архіві садівничого товариства «Шахтер» стосовно смерті ОСОБА_4 були відсутні.

З метою підтвердити або спростувати інформацію, повідомлену керівником садівничого товариства «Шахтер», ОСОБА_1 звернулася до відділу реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про надання копії свідоцтва про смерть, якщо воно наявне взагалі.

На запит ОСОБА_1 , останній було надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 згідно якого, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про що відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть від 13 лютого 2007 року, серія НОМЕР_5 , актовий запис №1271.

Слід зауважити, що факт користування ОСОБА_1 земельною ділянкою №8А з 2005 року і по сьогоднішній день, а також те що остання володіла земельною ділянкою вільно, добросовісно є свідчення безпосередньо в.о. голови садівничого товариства «Шахтер» - ОСОБА_3 ..

ОСОБА_3 зазначає, що на момент початку користування земельною ділянкою №8А громадянкою ОСОБА_1 , а саме з 2005 року, земельна ділянка була в занедбаному стані, тобто ділянка не оброблялась.

Таким чином, позивач зазначає, що вона добросовісно заволоділа чужим майном і понад 15 років продовжує відкрито, безперервно володіти земельною ділянкою № НОМЕР_1 загальною площею 0,0303 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована на території садівничого товариства «Шахтер», що знаходиться у Дніпропетровської області, Дніпровської району, Слобожанської селищної територіальної громади, у зв`язку з чим позивач вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю, через що й звернулась до суду для захисту своїх прав.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями вищезазначена справа 03 серпня 2023 року передана до провадження судді Васюченка О.Г..

Ухвалою від 09 серпня 2023 року позов залишено без руху та надано час позивачу для усунення недоліків вказаних в ухвалі.

30 серпня 2023 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання з повідомленням сторін.

07 листопада 2022 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Воронін І.О. надав заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області до суду не з`явились, її представник надала клопотання про розгляд справи без участі їх представника та вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, дослідивши надані заяви та пояснення свідків, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Як зазначає позивач, вона з 2005 року та по теперішній час вже понад 15 років безперервно, добросовісно та вільно користується земельною ділянкою № НОМЕР_1 загальною площею 0,0303 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована на території садівничого товариства «Шахтер», що знаходиться у Дніпропетровської області, Дніпровської району, Слобожанської селищної територіальної громади.

Після придбання іншої земельної ділянки № 35 від 24.07.2008 року, позивач звернулася до виконуючого обов`язки керівника садівничого товариства «Шахтер» ОСОБА_3 з питанням кому належить земельна ділянка АДРЕСА_1 загальною площею 0,0303 га аби звернутися з пропозицією до власника землі щодо придбання ділянки.

Згодом, було встановлено, що ділянка № НОМЕР_1 загальною площею 0,0303 га належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Дн 025902 від 11 грудня 1997 року. Зазначений державний акт виданий на ім`я ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Балівської сільської ради народних депутатів № 58 від 17 вересня 1997 року. Державний акт виданий на земельну ділянку площею 0,076 га, яка розташована на території Садівничого товариства «Шахтар» Балівської сільської ради та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 858.

Земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Балівської сільської ради народних депутатів № 58 від 17 вересня 1997 року площею 0,076га складалась з ділянки НОМЕР_3 площею 0,0457 га, та ділянки НОМЕР_4 площею 0,0303 га.

Разом з тим, відповідно до копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть від 13 лютого 2007 року, серія НОМЕР_5 . Актовий запис №1271.

У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у статті 344 ЦК України.

Отже, згідно із частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено такі висновки щодо застосування інституту набувальної давності. Умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке немає власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18)).

Зазначені висновки узгоджуються з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі №295/2168/19.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновків, що у спірного об`єкта нерухомого майна є власник, який від зазначеного майна не відмовлявся, позивач не довів всіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, які є необхідним для набуття права власності за набувальною давністю, тому позовна заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 14 грудня 2023 року

Суддя О.Г. Васюченко