Постанова

Іменем України

12 червня 2023 року

м. Київ

справа № 569/13824/20

провадження № 61-5640св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2021 року у складі судді Галінської В. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 березня 2022 року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Хилевича С. С., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») про визнання зобов`язання виконаним.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 11 грудня 2019 року він взяв у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» онлайн-кредит на суму 20 000,00 грн, строком до 18 грудня 2019 року.

18 грудня 2019 року у зв`язку з відсутністю технічної можливість внести останній платіж у розмірі 1 190,00 грн за кредитним договором № 653775241 через касу банку, він здійснив його 19 грудня 2019 року через електронний гаманець в особистому електронному кабінеті на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Таки чином, він повністю повернув отримані у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн, тому виконав умови кредитного договору № 653775241, укладеного через мережу Інтернет.

Однак, у зв`язку з тим, що повернення отриманої у кредит суми здійснювалось ним через електронний гаманець, квитанції про здійснення перерахунку грошових коштів на рахунок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в нього відсутні.

У січні 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» почало надсилати на його номер телефону різного змісту смс-повідомлення щодо його майбутньої відповідальності за несплату боргу та намірів вирішити питання щодо оплати кредиту з його родичами.

Крім того, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомляло про нарахування незрозумілих штрафних санкцій та відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів.

ОСОБА_1 вважав, що він вчасно виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, тому дії ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» порушуються його права, як споживача кредитних послуг.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , посилаючись на статті 527, 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), просив суд визнати виконаним у повному обсязі зобов`язання, що виникло на підставі договору від 11 грудня 2019 року № 653775241 на суму 20 000,00 грн, укладеного між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконаним у повному обсязі зобов`язання, що виникло на підставі договору від 11 грудня 2019 року № 653775241 на суму 20 000,00 грн, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів наявності у позивача (позичальника) заборгованості за кредитним договором від 11 грудня 2019 року № 653775241. Також відповідач позову до суду щодо стягнення з позивача заборгованості за цим договором не пред`являв, що свідчить про відсутність обґрунтованої заборгованості позичальника, тому зобов`язання позивача перед відповідачем за кредитним договором є виконаним у повному обсязі.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Рівненського апеляційного суду від 29 березня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» залишено без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2021 року залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції вірно ухвалив рішення про задоволення позову, зазначивши, що позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надав суду належних та допустимих доказів наявності у позивача заборгованості за цим кредитним договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У червні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 березня 2022 року,в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, а також вказує на порушення норм процесуального права, зокрема не дослідження зібраних у справі доказів (пункти 1 та 4 частини другої статті 389, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували факт неотримання ТОВ «Манівео фінансова допомога» від ОСОБА_1 копій доказів перерахування грошових коштів у рахунок виконання зобов`язання.

Також судами попередніх інстанцій не з`ясовано та не зазначено природа перелічених ОСОБА_1 транзакцій з яких не зрозуміло призначення платежів та їх отримувача.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її з суду першої інстанції.

У серпні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 грудня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 653775241 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. Строк дії цього договору починається з моменту його укладення і становить 7 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 0,85 % від суми кредиту за кожний день користування.

Укладення цього договору відповідало внутрішній волі ОСОБА_1 , оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за допомогою логіна та особистого кабінету і пароля кредитний договір між сторонами не було б укладено.

Відповідно до пункту 1.5 цього договору позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 310,25 відсотків річних.

Згідно з підпунктом 2.2.2 пункту 2.2 договору зобов`язання позичальника, зокрема, позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у визначеному договором розмірі.

На підтвердження погашення кредиту за договором від 11 грудня 2019 року № 653775241 ОСОБА_1 надані банківські виписки про рух коштів та копії чеків, про здійснення ним перерахувань коштів на погашення кредиту, зокрема: 12 грудня 2019 року в розмірі 4 279,00 грн; 13 грудня 2019 року в розмірі 4 069,00 грн, 3 900,00 грн та 2 674,00 грн; 16 грудня 2019 року в розмірі 2 026,00 грн; 19 грудня 2019 року в розмірі 4 279,00 грн та 1 190,00 грн. Загальний розмір грошових коштів перерахованих ОСОБА_1 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 22 417,00 грн.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частини третя, шоста, сьома, дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами те, що 11 грудня 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 653775241 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. Строк дії цього договору починається з моменту його укладення і становить 7 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 0,85 % від суми кредиту за кожний день користування.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначено, не спростовано матеріалами справи і відповідачем те, що відповідно до банківської виписки Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про рух коштів ОСОБА_1 за період з 11 грудня 2019 року до 08 листопада 2020 року та чеків ОСОБА_1 на виконання умов договору від 11 грудня 2019 року № 653775241 здійснено такі платежі: 12 грудня 2019 року - 4 279,00 грн; 13 грудня 2019 року - 4 069,00 грн, 3 900,00 грн та 2 674,00 грн; 16 грудня 2019 року - 2 026,00 грн; 19 грудня 2019 року - 4 279,00 грн та 1 190,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в рахунок погашення заборгованості за договором від 11 грудня 2019 року № 653775241 було сплачено кошти, на загальну суму 22 417,00 грн.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із правильним висновком суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не надано до суду належних і допустимих доказів наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 11 грудня 2019 року № 653775241, також відповідач позов до суду щодо заборгованості ОСОБА_1 не пред`являв, що свідчить про відсутність обґрунтованої заборгованості позичальника.

Отже, зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за зазначеним кредитним договором є виконаними у повному обсязі.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дослідили всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надали їм належну оцінку, правильно визначили характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи касаційної скарги про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновку щодо застосування норм матеріального й процесуального права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц, на який заявник посилався у касаційній скарзі, оскільки висновки судів попередніх інстанцій не суперечать зазначеному висновку Верховного Суду.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 403, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 29 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник