ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4512/23 Справа № 212/1894/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Тимошенко Т.І. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/1894/14-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яке постановлено суддею Тимошенко Т.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 07 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 406-0161015/ФКВ8, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 , кредитні кошти у розмірі 22429,00 доларів США з розрахунку 10,3 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 07 березня 2008 року по 06 березня 2015 року.

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 406-0161015/ФКВ8 від 07.03.2008 року. Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячне частинами у розмірі не менш як 267,01 доларів США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 406-0161015/Zфпор-08 від 07.03.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором № 406-0161015/ФКВ8 від 07.03.2008 року. Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору.

Однак зобов`язання не виконуються, у зв`язку з чим, станом на 05.04.2013 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 245 688,56 грн., з яких:- тіло кредиту -166 044,98 грн.;- відсотки - 67 624,86 грн.;- комісія - 12 018,72 грн.

Тому позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 245 688,56 грн. Стягнути пропорційно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користь на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р. ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 456,89 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2013 року позов задоволено в повному обсязі і стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 245688 гривень 56 копійок.

Стягнуто пропорційно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р. ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2456 гривень 89 копійок.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 лютого 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Скасовано заочне рішення від 17 жовтня 2013 року постановлене Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначено справу до розгляду 21 березня 2014 року на 09 годину 00 хвилин з викликом сторін у судове засідання.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № 406-0161015/ФКВ8 від 07 березня 2008 року у розмірі 387059 гривень 94 копійки

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 3654 гривні 00 копійок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості та ухвалити нове рішення, відмовивши у задоволені позову у відповідній частині та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 зазначає, що позивач пропустив встановлені статтею 559 ЦК України строки звернення до поручителя а тому договір поруки є припиненим. Отже, немає правових підстав для задоволення позовних вимог , пред`явлених банком до поручителя.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні письмові докази відправлення банком на адресу позичальника і поручителя досудової вимоги, оскільки відсутні докази поштових відправлень, засвідчених відділенням поштового зв`язку.

Вважає, що поручителю не було надіслано вимогу про дострокове виконання основного зобов`язання, тому звернення до суду передчасне.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Правонаступник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що апеляційна скарга необґрунтована та підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 406-0161015/ФКВ8, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 , кредитні кошти у розмірі 22429,00 доларів США з розрахунку 10,3 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 07 березня 2008 року по 06 березня 2015 року.

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 406-0161015/ФКВ8 від 07.03.2008 року. Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячне частинами у розмірі не менш як 267,01 доларів США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту. Шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 406-0161015/Zфпор-08 від 07.03.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором № 406-0161015/ФКВ8 від 07.03.2008 року.

Відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність, а Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов кредитного договору.

Однак зобов`язання не виконуються, у зв`язку з чим, станом на 22 травня 2014 року згідно уточнених позовних вимог заборгованість відповідачів за кредитним договором складає 387 059 (триста вісімдесят сім тисяч п`ятдесят дев`ять) гривень 94 копійки, з яких: 20 773 (двадцять тисяч сімсот сімдесят три дол. США 80 центів ) (за курсом НБУ 100 доларів США - 1173,046 грн. - 243 686,23 гривень - заборгованості по тілу кредиту; 10 875 (десять тисяч вісімсот сімдесят п`ять дол. США 77 центів) ( за курсом НБУ 100 доларів США - 1173,046 грн. - 127 577,78 гривень - заборгованість по нарахованим відсоткам: 15795 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 93 копійки -заборгованість за комісіям.

Позиція апеляційного суду

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року в оскаржуваній частині - скасувати.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 245 688,56 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості в апеляційному порядку не оскаржено, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду цієї справи, а тому вимоги позивача повинні бути задоволеними в повному обсязі, і з відповідачів стягнуто вказану суму боргу.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (частина перша статті 553 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України, в редакції на час виникнення правовідносин сторін, передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2012 року позивачем направлено до відповідача ОСОБА_2 (поручителя) досудову вимогу про дострокове виконання зобов`язань згідно з умов кредитного договору в повному обсязі протягом 5 календарних днів з дати отримання відповідної вимоги, а саме повернення несплаченої суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а також штрафних санкцій ( а.с. 17,18,19-20,21-22).

Згідно кредитного договору п.1.3. дата повернення кредиту 06 березня 2015 року, банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором 02 липня 2013 року.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11).

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15).

Як вбачається з кредитного договору № 406-0161015/ФКВ8У від 07 березня 2008 року, платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно відповідно до цього договору.

Таким чином, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Отже, банк скористався правом на дострокове повернення кредитних коштів, надсилаючи ОСОБА_2 досудову вимогу 06 березня 2012 року, звернувся банк до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором 02 липня 2013 року, чим змінив строк повернення кредиту.

Враховуюче вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач пропустив, встановлений ст.559 ЦК України, строк звернення до поручителя, як щодо основного боргу та і щодо щомісячних платежів, а тому договір поруки є припиненим, отже і не має правих підстав для задоволення позовних вимог пред`явлених позивачем до ОСОБА_2 .

За таких обставин заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду в оскаржуваній частині на підставі п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості.

Розподіл судових витрат

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, з позивача необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом у суді апеляційної інстанції - 5481,00 грн.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року в частині задоволених позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5481, 00 грн.

В іншій не оскаржуваній частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: