Справа № 161/9667/23
Провадження № 2-з/161/15/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в забезпечення позову

13 червня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Остимчук О. М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном,-

в с т а н о в и в :

13 червня 2023 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Вказану заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він одружився з ОСОБА_2 24 серпня 2004 року, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2021 року шлюб між ними розірвано. За час шлюбу ними набуто у власність таке майно та майнові права:

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

-майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

-майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 ;

Титульним власником вище переліченого майна та майнових прав є ОСОБА_2 . За час перебування у шлюбі за спільні кошти вони провели ремонтні роботи у квартирах, купували меблі, техніку та повністю здійснили комплектування житла усім необхідним. Наразі в провадженні Луцького міськрайнного суду Волинської області перебуває цивільна про поділ подружнього майна між ним та відповідачем, де предметом спору є згадані квартири (майнові права) з врахуванням проведених ремонтних робіт, придбаного майна. Разом з тим, заявник зазначає, що ОСОБА_2 використовує їх спільне майно виключно у своїх цілях: здає їх в оренду, продає меблі і техніку. Про такі обставини він дізнався в ході перевірки технічного стану квартир, побачив, що у квартирах проживають незнайомі люди, стан квартир відрізняється від початкового, частина майна з квартир зникла. Заявник вказує, що він позбавлений можливості забезпечити цілісність квартир, що дозволяє ОСОБА_2 на власний розсуд розпоряджатись цим майном.

З метою захисту своїх майнових прав, заявник висловлює намір звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні цим майном.

З метою усунення загрози невиконання та утруднення виконання рішення суду ОСОБА_1 вважає необхідним забезпечити майбутній позов шляхом встановлення обмежень ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам щодо розпорядження квартирами, а також комплектуючими матеріалами квартир, які можуть зменшити їх вартість. Такі заходи забезпечення позову, на думку заявника, сприятимуть збереженню майна в майбутньому.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просить: 1) заборонити ОСОБА_2 проводити експлуатацію через третіх осіб квартири АДРЕСА_4 (в тому числі передачі в оренду, найм, позичку, тощо); 2) заборонити ОСОБА_2 проводити експлуатацію через третіх осіб квартири АДРЕСА_5 (в тому числі передачі в оренду, найм, позичку, тощо); 3) заборонити ОСОБА_2 проводити експлуатацію через третіх осіб квартири АДРЕСА_6 (в тому числі передачі в оренду, найм, позичку, тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частинами першою, третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник вказує, що намір пред`явлення позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном в нього виник після того як він побачив технічний стан квартир, які є об`єктом поділу майна подружжя, та дізнався, що ОСОБА_2 надає доступ до цих квартир третім особам (ймовірно, здає в оренду). Однак заявник жодним доказом не підтвердив наявність таких обставин. Зокрема, до заяви про забезпечення позову не додано доказів того, що ОСОБА_2 укладала будь-які договори щодо надання права користування спірними квартирами іншим особам. Немає доказів того, що в зазначених заявником квартирах наразі хтось проживає. Крім того, заявник документально не довів, що ОСОБА_2 вчиняє будь-які дії, що можуть стати причиною псування майна, яке є їх спільним сумісним майном подружжя. Зазначаючи, що ОСОБА_2 продає меблі та техніку, заявник доказів цьому не надає та не конкретизує про які саме речі йдеться. За відсутності достатнього обґрунтування та письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити правдивість та дійсність доводів заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

Заявник належним чином не обґрунтував свого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист його прав, за захистом яких він має намір звернутися до суду. У заяві належним чином не обґрунтовано, які існують обставини, що можуть свідчити про реальну можливість невиконання рішення суду в разі задоволення позову про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

З наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду О. М. Гринь