Номер провадження: 22-ц/813/3672/23
Справа № 504/3538/21
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора прав на нерухоме майно Бахової Вікторії Іванівни, за участі третьої особи ОСОБА_2 про визнання протиправним, скасування рішення державного реєстратора ті зобов`язання вчинити реєстраційні дії, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Вінської Н.В. 11 серпня 2022 року у смт. Доброслав Одеської області, -

встановила:

У вересні 2021 року АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду з позовом про визнання права на обтяження речових прав у вигляді іпотеки та заборони на нерухоме майно, визнання протиправним, скасування рішення державного реєстратора та зобов`язання вчинити реєстраційні дії.

Свої позовні вимоги Банк обґрунтовував тим, що 23 червня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/0049/81/57909.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, що витікають із умов Кредитного договору № 014/0049/81/57909, 23 червня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований вищезазначений житловий будинок. У зв`язку із посвідченням Іпотечного Договору приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Чос О.П., 23 червня 2006 року було накладено заборону відчуження зазначеного в Іпотечному договорі житлового будинку та земельної ділянки.

25 вересня 2012 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2/1522/8441/11 було визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0535; визнано недійсним договір іпотеки від 23 червня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Чос О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2012, укладений між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 та скасовано накладені у зв`язку із посвідченням іпотечного договору заборони відчуження.

18 вересня 2020 року постановою Одеського апеляційного суду по справі 2/1522/8441/11 була задоволена апеляційна скарга АТ «Райффайзен Банк Аваль» та заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2012 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Таким чином, рішення суду, яке було підставою для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, було скасовано.

Однак, на звернення представника АТ «Райффайзен Банк» про державну реєстрацію обтяження», державним реєстратором було відмовлено виконані постанови Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року, про що надано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 29 липня 2021 року № 59551995. Державним реєстратором відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Позивач вважав, що реєстратором неправомірно відмовлено у вчиненні реєстраційних дій чим порушив права АТ «Райффайзен Банк» на обтяження майна, наданого в іпотеку.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року у задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк» про визнання протиправним, скасування рішення державного реєстратора ті зобов`язання вчинити реєстраційні дії було відмовлено.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ «Райффайзен Банк» в частині визнання права на обтяження речових прав у вигляді іпотеки та заборони на нерухоме майно також було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Райффайзен Банк» просить рішення суду першої інстанції від 11 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, висновок суду першої інстанції про наявність в реєстрі записів про реєстрацію іпотеки на нерухоме майно та реєстрації всіх обтяжень у вигляді заборони відчуження іпотечного майна, які виникли у зв`язку із укладенням іпотечного договору, є помилковими, оскільки актуальна інформація щодо об`єктів нерухомого майна (предмету іпотеки) відображена у Розділі - Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що відомості про державну реєстрацію іпотеки та відомості про державну реєстрацію обтяжень - відсутні. Крім того, судом не було враховано, що державним реєстратором було порушено порядок проведення реєстраційних дій, а також те, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Єдиний реєстр іпотек.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду не надходив, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Сторони про розгляд справи на 14 листопада 2023 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

13 листопада 2023 року від представника АТ «Райффайзен Банк» надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності.

Державного реєстратора прав на нерухоме майно Бахову В.І. було сповіщено шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу, у судове засідання не з`явилась.

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про розгляд справи на 14 листопада 2023 року було сповіщено належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу їх реєстрації.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Райффайзен Банк» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального права; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Щодо вимоги Банку в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Бахової В.І. від 29 липня 2021 року № 59551995 про відмову у держаній реєстрації прав та їх обтяжень, та визначення порядку виконання рішення шляхом зобов`язання державного реєстратора вчинити реєстраційні дії щодо реєстрації первинного реєстраційного запису про заборону на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів обтяження - спірних житлового будинку та земельної ділянки, то колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зазначає, що у постанові від 19 травня 2020 року (п. 63) у справі №916/1608/18, предметом якої в тому числі було визнання неправомірними дій та недійсним рішення державного реєстратора, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання неправомірними дій державного реєстратора та визнання недійсним його рішення не відповідають ефективним способам захисту прав та інтересів позивача, оскільки судове рішення про задоволення таких вимог не є підставою для внесення запису про право власності позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чого прагне позивач.

Таким чином, позовні вимоги Банку про визнання неправомірними дій державного реєстратора та визнання недійсним його рішення не можуть бути задоволені саме з цієї правової підстави.

Колегія суддів також зазначає, що заявлені Банком вимоги про відновлення запису про іпотеку є необгрунтованими, оскільки запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, тобто ретроспективно («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення. За таких обставин саме лише поновлення запису про іпотеку не приведе до поновлення прав іпотекодержателя та не надасть йому можливості реалізувати предмет іпотеки.

Відповідні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20), щодо обрання правомірного та ефективного способу захисту прав іпотекодержателя у подібних правовідносинах.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зроблено висновки про те, що обрання позивачем неналежного (неефективного та/або неправомірного) способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19).

У даному випадку, врахувавши наведені висновки Верховного Суду, колегія суддів доходить до висновку, що позовні вимоги Банку визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, та визначення порядку виконання рішення шляхом зобов`язання державного реєстратора вчинити реєстраційні дії щодо реєстрації первинного реєстраційного запису про заборону на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів обтяження - спірних житлового будинку та земельної ділянки, не є правомірним та ефективним способом захисту, що є підставою для відмови у задоволенні цих вимог.

Одночасно колегія суддів зазначає, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту є звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Таким чином, у даній справі саме на підставі рішення суду про задоволення позову про визнання прав іпотекодержателя, до відповідного державного реєстру може бути внесений запис про іпотекодержателя, та таким чином у Банка буде забезпечена можливість виконання постанови Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2020 року по справі 2/1522/8441/11.

Однак, дійшовши вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував норми матеріального права, викладені вище, та не визначився із характером спірних правовідносин, у зв`язку із чим мотивувальна частина рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року підлягає зміні, шляхом викладення її у редакції цієї постанови. В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 серпня 2022 року змінити, викласти його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 11 грудня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе