Справа № 674/559/23
Провадження № 2-др/674/8/23
07 червня 2023 року м.Дунаївці
Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді Шафікової Ю.Е.,
за участю секретаря Проценко Л.В.,
представника відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дунаївці заяву представника позивачки про відшкодування судових витрат зі сплати професійної правничої допомоги у справі №674/559/23 за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину,-
27 квітня 2023 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, яким позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Як вбачається зі змісту рішення, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Позивачка та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримує та просить задовольнити.
Заслухавши предстанивка відповідача, дослідивши матеріали справи та заяву, приходить до наступних висновків.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат враховується:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19.
Зі змісту розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, складовими частинами гонорару представника позивача є: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій (4 год.) - 6000 гривень; складання, оформлення і надсилання позовної заяви (4 год.) - 6000 гривень; складання інших процесуальних документів (4 год.) - 3000 гривень.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, представник відповідача просив відмовити позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи відсутністю доказів на підтвердження реальності таких витрат, подано тільки договір і детальний опис робіт, однак жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги не надано, а також, невідповідності критерію співмірності та розумності.
Разом з тим, договір про надання правничої допомоги є чинним, не оспореним, дійсність за ст. 204 ЦК України презюмується, зокрема, сторонами узгоджено істотну умову договору його ціну, що становить 15 000 гривень. Крім того, на підтвердження дійсності та реальності наданих послуг адвокатом та позивачем підписано акт прийому-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги за договором №б/н від 06.04.2023 року, де клієнт засвідчив, що послуги надано якісно, в повному обсязі, а адвокат засвідчив, що гонорар оплачено в повному обсязі. Також, в підтвердження дійсності наданих послуг всі процесуальні документи по справі підписано представником позивача.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивачки про винесення додаткового рішення - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №674/559/23 за позовом ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 7 000 (сім тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 12 червня 2023 року.
Суддя Ю. Е. Шафікова