КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8145/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023року місто Київ

справа № 357/13634/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ярмоли О.Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила:

припинити право спільної часткової власності її із часткою 1/2 та ОСОБА_3 із часткою 1/2 на квартиру АДРЕСА_1 ;

виділити в натурі та визнати за нею у порядку виділу у натурі 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності, право власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення загальною площею 130,5 кв.м для формування відокремленої квартири АДРЕСА_1 , а саме:

в квартирі (відповідно до додатку 2.1 висновку експерта №ЕD-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року): 1- коридор (частково) - 5,9 кв.м; 2 - ванну - 5,70 кв.м; 3 - гардероб - 3,00 кв.м; 4 - кімнату - 28,90 кв.м; 5- кімнату - 31,40 кв.м; 6 - ванну - 6,80 кв.м; 7 - гардероб - 3,0 кв.м; 8 - кухню (частково) - 13,3 кв.м; І - лоджію - 2,5 кв.м; ІІ- лоджію - 2,5 кв.м; ІІІ - лоджію - 0,9 кв.м;

в підсобних приміщеннях (відповідно до додатку 2.2 висновку експерта №ЕD-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року) виділити в особисту власність приміщення гаражу НОМЕР_1 площею 26,6 кв.м;

виділити в натурі та визнати за ОСОБА_3 , у порядку виділу у натурі 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності, право власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно - приміщення загальною площею 129,2 кв.м для формування відокремленої квартири АДРЕСА_1 , а саме:

в квартирі (відповідно до додатку 2.1 висновку експерта №ЕD-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року): 1 - коридор (частково)- 10,9 кв.м; 8- кухню (частково) - 18,3 кв.м; 9- веранду - 13,9 кв.м; 10- кімнату - 32,60 кв.м; 11- кімнату - 11,40 кв.м; 12- ванну - 4,00 кв.м; 13- гардероб - 3,60 кв.м; IV - лоджія - 2,5 кв.м;

в підсобних приміщеннях (відповідно до додатку 2.2 висновку експерта №ЕD-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року) виділити в особисту власність приміщення гаражу НОМЕР_2 площею 26,7 кв.м та комору 5 площею 5,3 кв.м;

зобов`язати її та ОСОБА_3 створити самостійні виходи з новостворених квартир, шляхом улаштування цегляних перегородок та дверних прорізів, в частині коридору створити допоміжне приміщення - тамбур площею 6,3 кв.м, яке залишити у спільному користуванні її та ОСОБА_3

стягнути з ОСОБА_3 на її користь половину вартості експертного дослідження об`єкту у розмірі 8000 грн.

В мотивування вимог посилалася на те, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2009 року проведено розподіл спільного майна подружжя її та ОСОБА_4 та визнано за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , залишено у власності ОСОБА_4 1/2 частину вказаної квартири.

Вказувала, що 17 серпня 2021 року їй стало відомо, що власником 1/2 частини квартири є ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 11 квітня 2012 року, а не ОСОБА_4 .

Позивач вважає, що ОСОБА_4 здійснив відчуження своєї частини квартири через договір дарування з метою обійти вимоги ч.1 ст.362 ЦК України, оскільки у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу.

Зазначала, що вона звернулася до ТОВ «Судова незалежна експертиза України» з проханням провести будівельно-технічне експертне дослідження спірної квартири та отримала висновок згідно якого існує технічна можливість, шляхом проведення перепланування та переобладнання, виконати розподіл квартири АДРЕСА_1 між співвласниками і цей розподіл буде відповідати вимогам державних будівельних норм та стандартів.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції невірно встановлено обставини щодо строків користування позивачем спірною квартирою та несення витрат по її утриманню.

Вказував, що висновком експерта №ED-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року, зробленого на замовлення позивача, наявна технічна можливість переобладнати квартиру АДРЕСА_1 в ізольовані квартири.

Зазначав, що відповідач не погодився із висновком експерта №ED-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року, тому в справі було призначено будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам КНДІСЕ.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ №5250/22-44 від 17 листопада 2022 року, враховуючи положення нормативних документів, зокрема, розділу 2. Класифікація будівель та споруд Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (застосовно) та розділу 2.3 Загальна характеристика житлового фонду України «Методичні рекомендації щодо проведення досліджень з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном», виконати поділ квартири АДРЕСА_1 , згідно часток співвласників (по 1/2) не видається можливим.

Посилався на те, що оскільки висновки експертів, які надані суду для вирішення спору суперечили один одному, позивачем було заявлено клопотання про виклик до суду обох експертів для надання ними роз`яснень по змісту підготовлених висновків. Проте ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2023 року клопотання позивача задоволено частково, для дачі пояснень в судове засідання викликано тільки експерта Комашка Р.В.

Вказував, що судом першої інстанції не враховано, що надання експертом КНДІСЕ Лисаком О.С. роз`яснень по змісту підготовленого ним висновку дає можливість учасникам спору зрозуміти мотиви, якими керувався експерт при підготовці висновку.

Зазначав, що посилання суду на відсутність у висновку експерта №ЕО-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року проектних рішень щодо здійснення відокремлення інженерних систем, свідчить про не врахування судом положень Інструкції, що привело до хибного висновку.

11 травня 2023 року від представника позивача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для поділу в натурі належної сторонам на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 , оскільки відсутні докази щодо можливого виділу часток квартири, з додержанням при цьому вимог чинних будівельних норм та стандартів.

У рішенні зазначено, що матеріали справи містять висновок судової експертизи №5250/22-44 від 17 листопада 2022 року, де зазначено що поділ спірної квартири є неможливим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2009 року позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.

Проведено розподіл спільного майна подружжя та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_1 майно.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Залишено у власності ОСОБА_4 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , виділено у власність ОСОБА_4 майно.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 різницю вартості часток в розмірі 751,76 грн.

ОСОБА_1 зареєструвала право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 29 грудня 2009 року, що підтверджується витягом №24955510 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 грудня 2009 року.

Позивач вказувала на те, що у серпні 2021 року вона дізналася, що власником іншої 1/2 частини спірної квартири є не ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 11 квітня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17 серпня 2021 року.

Судом першої інстанції встановлено, що через спірні питання співвласники квартири АДРЕСА_1 не користуються своєю житловою квартирою, ніхто по факту в квартирі не проживає.

Згідно копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 за реєстровим номером 13509 від 22 грудня 2009 року квартира розташована на другому поверсі трьох поверхового будинку та складається з чотирьох кімнат: 1-а кімната - 28,90 кв.м, 2-а кімната - 31,40 кв.м, 3-а кімната - 32,60 кв.м, 4-а кімната - 11,40 кв.м, а також: кухня площею 31,60 кв.м, ванні кімнати - 5,70 кв.м, 6,80 кв.м, 4,00 кв.м, коридор - 23,10 кв.м, лоджії - 0,90 кв.м, 2,50 кв.м, 2,50 кв.м, 2,50 кв.м, гардероб - 3,00 кв.м, 3,00 кв.м, 3,60 кв.м, веранда - 13,90 кв.м, гараж - 26,60 кв.м, 26,70 кв.м, комора - 5,30 кв.м. Житлова площа квартири становить 104,3 кв.м, загальна площа - 266,00 кв.м.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, на підтвердження своїх вимог надала висновок експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Комашко Р.В. №ED-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року, згідно якого існує технічна можливість, шляхом проведення перепланування та переобладнання, виконати розподіл квартири АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 із часткою 1/2 та ОСОБА_3 із часткою 1/2, який буде відповідати вимогам державних будівельних норм та стандартів.

Виходячи із варіанту наданого ОСОБА_1 , об'ємно - планувального рішення квартири та вимог нормативної документації експертом запропоновано наступний варіант розподілу квартири АДРЕСА_1 :

першому співвласнику виділити приміщення загальною площею 130,5 кв.м для формування відокремленої квартири АДРЕСА_1 , а саме:

в квартирі: 1- коридор (частково) - 5,9 кв.м; 2 - ванну - 5,70 кв.м; 3 - гардероб - 3,00 кв.м; 4 - кімнату - 28,90 кв.м; 5- кімнату -31,40 кв.м; 6 - ванну - 6,80 кв.м; 7 - гардероб - 3,0 кв.м; 8 - кухню (частково) - 13,3 кв.м; І - лоджію - 2,5 кв.м; ІІ- лоджію - 2,5 кв.м; ІІІ - лоджію - 0,9 кв.м;

в підсобних приміщеннях виділити в особисту власність приміщення гаражу 4 площею 26,6 кв.м;

другому співвласнику виділити приміщення загальною площею 129,2 кв.м для формування відокремленої квартири АДРЕСА_1 , а саме:

в квартирі: 1 - коридор(частково)- 10,9 кв.м; 8- кухню (частково) - 18,3 кв.м; 9- веранду - 13,9 кв.м; 10- кімнату - 32,60 кв.м; 11- кімнату - 11,40 кв.м; 12- ванну - 4,00 кв.м; 13- гардероб - 3,60 кв.м; IV - лоджія - 2,5 кв.м;

в підсобних приміщеннях виділити в особисту власність приміщення гаражу 3 площею 26,7 кв.м та комору 5 площею 5,3 кв.м.

Для можливості обох співвласників створити самостійні виходи з новостворених квартир, шляхом улаштування цегляних перегородок та дверних прорізів, в частині коридору створити допоміжне приміщення - тамбур площею 6,3 кв.м (ШхД 1,35м х 4,64м), яке залишити у спільному користуванні співвласників.

При даному варіанті розподілу квартири АДРЕСА_1 та належних до неї підсобних приміщень, загальною площею 266 кв.м, площа, що виділена кожному із співвласників становить: першому співвласнику: 103,9 + 6,3/2 + 26,6 = 133,7 кв.м, що становить 1/2 частки від загальної площі квартири; другому співвласнику: 97,2 + 6,3/2 + 26,7 + 5,3 = 132,3 кв.м, що становить 1/2 частки від загальної площі квартири.

Також експертом запропоновано варіанти розділу інженерних систем та обладнань.

Для відокремлення часток в обох варіантах, необхідно виконати наступні роботи:

- першому співвласнику улаштувати цегляну перегородку, яка буде розділяти приміщення коридору 1 площею 23,10 кв.м на спільний тамбур та відокремлені коридори; улаштувати дверний проріз в перегородці між коридором 1 площею 23,10 кв.м та виділеною частиною кухні.

- другому співвласнику: улаштувати перегородку, яка буде розділяти приміщення кухні 8 площею 31,6 кв.м на дві кухні площами: 10,2 кв.м для І-го співвласника та 21,4 кв.м для ІІ-го співвласника.

Замурувати дверний проріз з приміщення коридору 1 площею 23,10 кв.м, в приміщення кухні 8 площею 31,60 кв.м.

Заперечуючи проти висновку, який було надано позивачем, відповідач надав до суду першої інстанції Висновок Приватного науково-технічного підприємства «Ефект» №4 від 14 січня 2022 року.

У вказаному висновку зазначено, що запропонований варіант поділу 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 на дві двокімнатні порушує наступні чинні будівельні норми:

1. ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки» п.10.2 вимагає забезпечення інсоляції в двокімнатній квартирі не менше, ніж в одній житловій кімнаті. В запропонованому варіанті двокімнатна квартира з північної сторони (кімнати 10 і 11) не забезпечена інсоляцією.

2. Кухня квартири ІІ-го співвласника (№8) не має каналізаційного стояка (п.7.19 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки»), а прокладання внутрішніх каналізаційних мереж під стелею, у стінах і у підлозі житлових кімнат і кухонь не допускається (ДБН В.2.5-64-2012 «Внутрішній водопровід та каналізація» п.19.11).

3. Кухня квартири ІІ-го співвласника (№8) не має холодного і гарячого водопостачання (п.7.19 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки») та власної системи опалення (п.7.26 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки»). Згідно п.7.32 В.2.2-15:2019 «Житлові будинки» магістральні розподільні трубопроводи (обслуговують дві та більше квартири) необхідно прокладати за їх межами.

4. Кухня квартири ІІ-го співвласника (№8) не має вентиляційного каналу (п.7.33 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки»). Викиди вентиляційного повітря з кухні слід здійснювати над покрівлею будинку (п.7.38 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки»).

У підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції представником позивача було заявлено клопотання про призначення по справі судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2022 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, яку доручено експертам КНДІСЕ.

Як вбачається з висновку судового експерта КНДІСЕ Лисака О. №5250/22-44 від 17 листопада 2022 року враховуючи положення нормативних документів, зокрема:

розділу 2. Класифікація будівель та споруд Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (застосовно) та

розділу 2.3 Загальна характеристика житлового фонду України «Методичні рекомендації щодо проведення досліджень з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном» виконати поділ квартири АДРЕСА_1 , згідно часток співвласників (по 1/2), не видається можливим.

Експерт запропонував технічно можливі варіанти порядку користування квартирою з відхиленням від часток співвласників по загальній площі.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Володіння та розпорядження об'єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно зч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 1 ст.364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Згідно розяснень, які викладені у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бутивстановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Виходячи з аналізу норм ст.ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку ст.364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України.

Як зазначали сторони у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, спірна квартира розташована в будинку, який має чотири квартири.

Багатоквартирний будинок - це житловий будинок, у якім розташовано три або більше квартири. У будинку також можуть бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року №55.

Згідно з пунктами 1.2, 2.2, 2.4 Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань жилово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства (п.1.4.1.).

Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів (п.1.4.2. Правил)

Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та у разі необхідності, можуть подаватися такі документи:

- копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; - копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку;

- проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку;

- згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності (п.1.4.5. Правил).

Відповідно до ч.1 ст.100 ЖК України виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно з ст.152 ЖК України виконання власником робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

При поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки.

Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема, погодження щодо встановлення відокремленого газо-, водо- та електропостачання.

У постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №445/442/16-ц зроблено висновок, що допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об'єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб'єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу.

Перепланування - улаштування в окремих жилих будинках, квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

18 грудня 2018 Кабінет Міністрів України затвердив зміни до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що надають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, від 07 червня 2017 року №406. Зокрема, до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, віднесено роботи з переобладнання та перепланування, зокрема, жилого будинку і жилого приміщення, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Вказане узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №143/444/15-ц, від 19 травня 2021 року у справі №127/5835/16-ц.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлю наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Надаючи оцінку висновкам, які містяться в матеріалах справи та доводам сторін з урахуванням наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

У висновку експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» Комашко Р.В. №ED-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року, наданого позивачем, зазначено перелік будівельних робіт, які необхідно здійснити для розподілу квартири, а саме: улаштувати цегляні перегородки та дверні прорізи, в частині коридору створити допоміжне приміщення - тамбур, та, як було встановлено в судовому засіданні, для відокремлення часток сторін при розподілі необхідне втручання (вріз) в інженерні системи (електропостачання, опалення, газопостачання, водопостачання та каналізація), у відповідності до варіанту поділу №2, експерт пропонує улаштувати відокремлені інженерні системи згідно проектних рішень.

Вказане перепланування матиме наслідком втручання в інженерні системи загального користування, висновок експерта Комашко Р.В. не містить чіткого переліку необхідних дій щодо здійснення відокремлення інженерних систем, а лише зазначено про можливе здійснення таких дій згідно проектних рішень.

При цьому, стороною позивача не було надано доказів отримання відповідних дозволів на втручання в інженерні мережі.

Згідно висновку вих. №4 від 14 січня 2022 року поділ спірної квартири згідно №ED-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 рокупорушує Державні будівельні норми.

Відповідно до висновку №5250/22-44 від 17.11.2022 року виконати поділ квартири АДРЕСА_1 , згідно часток співвласників (по 1/2), не видається можливим. Є технічно можливі варіанти порядку користування квартирою з відхиленням від часток співвласників по загальній площі квартири.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони не бажають встановлювати порядок користування своєю квартирою. Позов про встановлення порядку користування приміщеннями квартири співвласниками не заявлявся.

Встановивши, що неможливо виділити сторонам по 1/2 частині спірної квартири, яка складатимеокремий об'єкт нерухомого майна з додержанням при цьому вимог чинних будівельних норм та стандартів, суд першої інстанції з урахуванням встановлених у справі обставин дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання суду на відсутність у висновку експерта №ЕО-1727-1-1863.21 від 08 жовтня 2021 року проектних рішень щодо здійснення відокремлення інженерних систем, свідчить про не врахування судом положень Інструкції, колегія суддів відхиляє, оскільки як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №445/442/16-ц допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об'єкту нерухомого майна є саме висновок експерта або уповноваженого суб'єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано, що надання експертом КНДІСЕ Лисаком О.С. роз`яснень по змісту підготовленого ним висновку дає можливість учасникам спору зрозуміти мотиви, якими керувався експерт при підготовці висновку,колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у висновку судового експерта КНДІСЕ Лисака О. №5250/22-44 від 17 листопада 2022 року зазначено чим він керувався при складанні висновку, висновок є зрозумілим та відповідає іншим матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів, яким суд надав відповідну правову оцінку.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні плозову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: