Дата документу 12.12.2023
Справа № 334/7428/23
Провадження № 2/334/2939/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Коломаренко К.А., з участю секретаря судового засідання Цілінко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в місті Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу через систему «Електронний суд», за підписом представника адвоката Скржешевського Максима Станіславовича (діє на підставі Ордеру серії АВ №1085818 від 28.07.2023 року), в якому просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 лютого 2017 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №60.

Позов мотивує тим, що25.02.2017 року між Позивачем ОСОБА_3 та Відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 60 (Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 від 19.07.2023 року). Подружжя має спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спору з відповідачем щодо місця проживання дітей немає. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На даний момент подружжя не підтримує шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. В теперішній час між позивачем та відповідачем втрачене почуття любові і поваги один до одного. Приймаючи до уваги, що сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме особистим інтересам позивача та відповідача. Із врахуванням вищезазначеного, позивач наполягає на розірванні шлюбу в судовому порядку.

Ухвалою суду від 30.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

18.10.2023 року на електронну пошту суду надійшло клопотання адвоката Антонець І.В., подане в інтересах відповідача ОСОБА_2 , про надання строку для примирення подружжя, в якому, посилаючись на те, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, бажає зберегти сім`ю, прагне налагодити відносини з позивачем та вирішити усі непорозуміння, просить надати сторонам по цивільній справі строк для примирення тривалістю шість місяців.

17.11.2023 року через систему «Електронний суд» надійшли письмові заперечення на клопотання (заяву) від позивача, подані за підписом представника адвоката Скржешевського М.С., в яких зазначає, що позивач заперечує з приводу клопотання про надання строку для примирення подружжя з огляду на наступне.Позивач зазначає, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, шлюбні відносини не склались, протягом майже двох років сторони між собою не контактують (спілкуються лише щодо питань, які стосуються спільної дитини). У кожного зі сторін окреме господарство та роздільний бюджет. В теперішній час між позивачем та відповідачем втрачене почуття любові і поваги один до одного. Враховуючи, що сім`я фактично припинила своє існування позивач вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем без призначення строку на примирення сторін, оскільки суперечитиме особистим інтересам позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» та конверт, який повернувся на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою». 27.11.2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Скржешевського М.С. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимогу підтримують, просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». В заяві про надання строку на примирення, поданій 18.10.2023 року просили розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника.

Дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Дані правовідносини регулюються ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб між сторонами в справі зареєстрований 25.02.2017 року у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 60, про що свідчить Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 від 19.07.2023 року) (а.с.15).

Подружжя має спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Сторони не підтримують шлюбних відносин і спільного господарства не ведуть, що не заперечують сторони у справі.

Спільне життя сторін не склалося в зв`язку з виникненням непорозуміння, різними поглядами на життя. Бажання та наміру відновити нормальні сімейні стосунки у позивача відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Судом було встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, в сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, відсутнє взаєморозуміння. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про надання строку для примирення подружжя та посилання відповідача на можливість збереження сім`ї, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

При цьому, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа №442/6319/16-ц, постанова від 30 травня 2019 року.

Беручи до уваги категоричне заперечення позивача щодо можливості примирення між сторонами, той факт, що протягом часу, який сторони сумісно не проживають, та часу з дня звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем не вживались заходи, спрямовані на примирення подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, проте при вирішенні питання, чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства, суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що подальше збереження шлюбу між сторонами буде суперечити засадам, визначеним в ст. 24 Сімейного кодексу України.

У відповідності до вимог ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм іменем. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Зокрема, Законом України №2398-У1 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який набув чинності 27.07.2010р., внесено зміни до ст. 235 ЦК України, а саме було доповнено частиною другою, згідно якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається.

Статтею 295 ЦК передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач після розлучення просить залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ».

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 876,06 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 25.02.2017 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №60, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Шлюб вважати припиненим у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 876 грн. 06 коп.

Роз`яснити сторонам, що шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.