Справа № 158/3497/23
Провадження № 2-о/0158/109/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання Оніщук Н.Є.,
представника заявника адвоката Романюка Л.С.,
представника заінтересованої особи Гудкової М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Ківерцівський відділ Управління Державної міграційної служби України у Волинській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -
В С Т А Н О В И В
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.
Заява обґрунтована тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ботин, Луцького району Волинської області.
Вказує, що станом на 24.08.1991 року він постійно проживав на території України за адресою: АДРЕСА_1 .
Стверджує, що через втрату паспорта радянського зразка, своєчасно не оформив паспорт громадянина України; необхідність встановлення юридичного факту зумовлена бажаанням отримати паспорт громадянина України. А тому просить суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.11.2023 року відкрито провадження у даній справі.
20.11.2023 року від заінтересованої особи Ківерцівського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області до суду подані письмові пояснення на заяву, у яких зазначають, що згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС у Волинській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зареєстрованим з 29.02.1992 року за адресою: с. Лички, Луцького району Волинської області. Крім того, відповідно до баз даних УДМС у Волинській області інформація щодо документування заявника паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон - відсутня.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Романюк Л.С., заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Ківерцівського відділу Управління Державної міграційної служби України у Волинській області Гудкова М.С. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення заявлених вимог.
Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.
Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
З наведеного слідує, що у судовому порядку встановлюються виключно такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав заявника та за умови, що діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ботин, Луцького району Волинської області, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.04.1984 року (а.с.7).
Відповідно до довідки Тростянецького старостинського округу виконавчого комітету Ківерцівської міської ради № 310 від 04.10.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 24.08.1991 року проживав за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).
Як вбачається з відомостей підрозділу УДМС України у Волинській області від 15.11.2023 року, повідомлення відділу з питань громадянства УДМС України у Волинській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться зареєстрованим за адресою: с. Лички, Луцького (колишнього Ківерцівського) району Волинської області з 29.02.1992 року по паспортному документу серії НОМЕР_2 , виданому 28.08.1986 року Пологівським РВ УМВС (а.с.20, 22).
Згідно копії витягу з погосподарської книги № 16 на 1991-1995 роки Тростянецької сільської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою АДРЕСА_3 (а.с.39-40).
Окрім того, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживав в с. Лички, Ківерцівського району Волинської області.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Згідно із п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 (далі - Порядок), для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Отже, одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Згідно із п. 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.
Враховуючи наведене, належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Твердження представника міграційної служби щодо врахування даних про місце реєстрації ОСОБА_1 , які містяться в Єдиному демографічному реєстрі щодо реєстрації місця проживання особи з 29.02.1992 року, суд не бере до уваги, оскільки такий реєстр стосується відомостей щодо місця реєстрації особи, а заявлена вимога стосується доведеності місця проживання особи.
Таким чином, з наданих письмових доказів та допитаних у судовому засіданні свідків, судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Факт, щодо встановлення якого звернувся заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає правові підстави для отримання паспорта громадянина України. Крім того, заявник не має іншої можливості довести факт постійного проживання на території України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 77-81, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на території України, станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13.11.1991 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:.

Заявник ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник заявника ОСОБА_5 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа Ківерцівський відділ УДМС України у Волинській області, адреса: вул. Паркова, 8, м. Ківерці, Волинської області.

Представник заінтересованої особи Гудкова Мар`яна Сергіївна, адреса: вул. Градний Узвіз, 4, м. Луцьк Волинської області.

Повний текст рішення складений 13.12.2023 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч