К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року місто Київ

справа № 367/3323/19

апеляційне провадження № 22-ц/824/12617/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області у складі судді Кравчук Ю.В. від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО", про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтовано тим, що 23 січня 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Daewoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок зіткнення автомобіль марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2019 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2694314, ліміт відповідальності - 100 000 грн.

22 березня 2019 року ПрАТ "СК "ВУСО" виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 85 385 грн. 85 коп., яке зменшено на суму ПДВ та франшизи.

Відповідно до експертного звіту № 18/19 про оцінку автомобіля марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 29 березня 2019 року матеріальний збиток складає 329 216 грн. 85 коп.

За проведення вищевказаної оцінки позивачем сплачено 2 100 грн. та 163 грн. за надсилання електронного повідомлення ОСОБА_1 з метою повідомлення йому часу огляду експертом транспортного засобу для складання експертного звіту.

11 квітня 2019 року позивач продав пошкоджений автомобіль за ціною 162 000 грн. У зв`язку з виплатою належного страхового відшкодування та продажем автомобіля в не відремонтованому стані частково компенсовано матеріальні збитки в сумі 247 385 грн. 48 коп. (85 385 грн. 48 коп. + 162 000 грн.). З урахуванням наведеного, з відповідача підлягає стягненню матеріальний збиток в розмірі 84 094 грн. 37 коп. (329 216 грн. 85 коп. + 2 100 грн. + 163 грн. - 247 385 грн. 48 коп.).

Позивач зазнав також моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичайного способу життя, негативному впливі на стан здоров`я, а також моральних стражданнях, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, і оцінює моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати матеріальний збиток, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 84 094 грн. 37 коп. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2023 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 84 094 грн. 37 коп. у якості відшкодування майнової шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 3 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 870 грн. 84 коп.

Рішення мотивоване тим, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, перевищує виплачений йому розмір страхового відшкодування, а тому з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням. При цьому відповідач не надав доказів на спростування розміру матеріального збитку позивача.

Вирішуючи питання щодо стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди, суд виходив із критеріїв розумності та справедливості, а тому вважав достатньою сумою 3 000 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 8 червня 2023 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2023 року залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди і ухвалити в цій частині нове рішення про відшкодування майнової шкоди в розмірі 4 662 грн. 57 коп.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що суд неправильно надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам, оскільки ПрАТ "СК "ВУСО" визначило розмір збитку в сумі 103 662 грн. 57 коп. (з яким ОСОБА_3 погодився) і виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 85 385 грн. 85 коп., яке зменшено на суму ПДВ та франшизу. Оскільки ліміт відповідальності відповідача становить 100 000 грн., то з нього може бути стягнуто лише різницю між матеріальним збитком і страховим лімітом + франшиза, що у даному випадку становить 4 662 грн. 57 коп.

Зміст апеляційної скарги свідчить, що судове рішення оскаржується лише в частині стягнення суми у якості відшкодування майнової шкоди. В іншій частині судове рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і не можуть бути задоволені. Суд першої інстанції всебічно сприяв учасникам справи в реалізації ними своїх процесуальних прав, проте відповідач не скористався своїм процесуальним правом надати суду будь-які заперечення щодо позову та відповідні докази.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, 23 січня 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Daewoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок зіткнення автомобіль марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження.

Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19 лютого 2019 року визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (том 1 а.с.9).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "СК "ВУСО" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2694314, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн., розмір франшизи - 1 000 грн.

28 січня 2019 року ОСОБА_3 подано заяву до ПрАТ "СК "ВУСО" про настання страхового випадку та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (том1 а.с.10-12).

Згідно листа ПрАТ "СК "ВУСО" вих. № 2377/990326 від 22 березня 2019 року страховик прийняв рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 23 січня 2019 року. На підставі пункту 12.1 статті 12 та пункту 36.6 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Обов`язок щодо відшкодування франшизи покладений Законом на особу, відповідальність якої застрахована (том 1 а.с.14).

Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку, виданої АТ КБ "Приватбанк" від 15 квітня 2019 року, ОСОБА_3 виплачено страхове відшкодування в розмірі 85 385 грн. 48 коп. (том 1 а.с.15).

Відповідно до звіту № 18/19 про оцінку автомобіля Honda Accord 2.4і Type-S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ринкова вартість автомобіля до пошкодження складала - 319 669 грн. 56 коп., вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 411 394 грн. 45 коп., матеріальний збиток - 329 216 грн. 85 коп. (з урахуванням ПДВ - 54 869 грн. 48 коп.) (том 1 а.с.16-22).

Витрати на проведення вищевказаної експертизи складають 2 100 грн. Також позивачем було сплачено 163 грн. за надсилання електронного повідомлення ОСОБА_1 з метою повідомлення йому часу огляду експертом транспортного засобу для складання вищевказаного експертного звіту (том І а.с. 44, 47).

11 квітня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу 3247/2019/1409681 транспортного засобу марки Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , за домовленістю сторін ціна якого складала 162 000 грн. (том 1 а.с. 48).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням

речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (пункт 1 частина 2).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (частина 1 статті 979 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

У пункті 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-

правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

За змістом пункту 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Методики.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як убачається з матеріалів справи, єдиним належним і достовірним доказом, який визначає розмір матеріального збитку при настанні страхового випадку, є звіт № 18/19 про оцінку автомобіля Honda Accord 2.4і Type-S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до вказаного звіту вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригод, визначена в розмірі 329 216 грн. 85 коп., з урахуванням ПДВ - 54 869 грн. 48 коп. (том 1 а.с.16-22).

22 березня 2019 року ПрАТ "СК "ВУСО" виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 85 385 грн. 85 коп., яке зменшено на суму ПДВ та франшизи.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував положення статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою врегульовано порядок відшкодування шкоди, завданої власнику (володільцю) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, та яка пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу.

У звіті № 18/19 про оцінку автомобіля Honda Accord 2.4і Type-S, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 29 березня 2019 року також було встановлено, що ринкова вартість автомобіля до пошкодження складала - 319 669 грн. 56 коп., вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу - 411 394 грн. 45 коп.

Пунктом 30.1 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону).

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 19 вересня2018 року у справі № 643/4161/15 (провадження № 61-13692св18), від 31 березня 2021 року у справі № 127/19300/17 (провадження № 61-15592св19).

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 411 394 грн. 45 коп., а ринкова вартість до пошкодження - 319 669 грн. 56 коп., то він вважається фізично знищеним і з відповідача підлягає стягненню різниця між його вартістю до пошкодження і після (том І а.с. 21).

Оскільки матеріали справи не містять точної вартості автомобіля Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , після пошкодження, колегія суддів вважає за можливе визначити цю суму на рівні ціни продажу позивачем вказаного транспортного засобу - 162 000 грн. (том І а.с. 48).

Таким чином, матеріальний збиток, що підлягає стягненню з відповідача, визначається таким чином: 319 669 грн. 56 коп. (вартість непошкодженого авто) - 162 000 (умовна вартість після пошкодження) - 85 385 грн. 85 коп. (страхова виплата) + 1 000 грн. (франшиза) + 2 100 грн. (вартість проведеної оцінки) + 163 грн. (оплата повідомлення щодо проведення оцінки) = 75 546 грн. 71 коп.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково стягнув з відповідача матеріальний збиток в сумі 84 094 грн. 37 коп.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що матеріальний збиток позивача становить 103 662 грн. 57 коп., з яких 100 000 грн. є лімітом відповідальності страховика, і з відповідача підлягає стягненню різниця між цією сумою і страховою виплатою в розмірі 4 662 грн. 57 коп., є необґрунтованими і не приймаються судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вже зазначалося, єдиним доказом, який підтверджує розмір матеріального збитку позивача є звіт № 18/19 про оцінку автомобіля Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 29 березня 2019 року. Інших звітів про оцінку матеріали справи не містять.

Копія ремонтної калькуляції від 19 лютого 2019 року та лист ПрАТ "СК "ВУСО" від 11 березня 2019 року (том І а.с. 88-96) у контексті вищенаведених норм процесуального права не можуть вважатися належними та допустимими доказами, оскільки не дають

можливості оцінити і перевірити підстави визначення розміру матеріального збитку, завданого позивачу. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не подавались ні рецензія на звіт про оцінку № 18/19 від 29 березня 2019 року, ні клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи, а тому заперечення відповідача є недоведеними.

Інших доводів по суті спору апеляційна скарга не містить.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає частковому задоволення, а рішення суду зміні в частині визначення та стягнення майнової шкоди, а саме зменшення її розміру з 84 094 грн. 37 коп. до 75 546 грн. 71 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2023 року змінити в частині визначення та стягнення майнової шкоди, зменшивши її з 84 094 грн. 37 коп. до 75 546 грн. 71 коп.

В іншій частині заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: