ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/340/22
Провадження № 2/483/87/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2023 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Войткова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника,

В С Т А Н О В И В :

До Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в порядку ст. 31 ЦПК України з Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 , яка є представником ОСОБА_1 , предметом якої є: стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» 169 050 грн в рахунок стягнення недоплаченого страхового відшкодування шкоди, пов`язаного з втратою годувальника.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 червня 2021 року о 23 год. 33 хв. в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій автомобіля марки «DAF XF 95», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля на момент настання ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу № 201448816, позивачка, як мати та законний представник малолітніх дітей загиблого, звернулася до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. Відповідачем було прийнято рішення про страхову виплату в розмірі 260 000 грн, з яких сплачено лише 46 950, а іншу частину виплати відповідач зобов`язався здійснити щомісячними платежами до червня 2025 року. Вважаючи розстрочення виплати страхового відшкодування незаконним, позивачка звернулася з позовом до суду.

05 липня 2022 року від представника позивачки надійшла заява про уточнення позовних вимог, а саме про зменшення суми страхового відшкодування до 164 550 грн.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до судового засідання у встановлений судом строк подано відзив на позовну заяву, в якому представник просив у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідачем здійснюється виплата страхового відшкодування відповідно до складеного графіку страхових виплат, а здійснення одноразової виплати є правом, а не обов`язком відповідача.

Дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18 червня 2021 року близько 23 год. 33 хв. в м. Київ по проспекту Бажана відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій автомобіля марки «ДАФ» р.н. НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 помер.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, а тому, відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2021 року старшим слідчим ОВС СУ ГУНП в м. Києві винесено постанову про закриття кримінального провадження № 000533 від 19.06.2021р. у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "DAF XF 95, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно полісу № 201448816.

З досліджених в судовому засіданні свідоцтв про народження дітей слідує, що позивачка ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_3 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка, як мати та законний представник малолітніх дітей загиблого ОСОБА_3 , звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» із заявами про виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника.

Відповідач листом від 15 лютого 2022 року повідомив позивачку, що на підставі п.п. 27.2 та 27.3. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик прийняв рішення про страхову виплату у розмір 242 400 грн, з сумою першої виплати 64 350 грн. Розмір страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника малолітніми дітьми загиблого, становить 216 000 грн і, у відповідності до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, буде виплачуватись щомісячними платежами до червня 2025 року.

Вказані факти сторонами також не оспорюються.

Спірні правовідносини регулюються нормами права, які містяться у главі 82 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом № 1961-IV, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є бланкетною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише у поєднанні із цією правовою нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Частиною першою статті 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

За наявності обставин, які мають істотне значення, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» Книги п`ятої «Зобов`язальне право».

Тлумачення положень статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

У системному зв`язку зі статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Отже, вказаною нормою передбачено право страховика (у випадках, передбачених Законом, - МТСБУ), а не обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.

Разом із тим, відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Отже, для відступу від загального порядку (виплата щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1202 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, у свою чергу, - надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.

З урахуванням викладеного, а також того, що позивачка, звертаючись до суду з вимогою про виплату відшкодування одним платежем, діє в інтересах малолітніх утриманців загиблого, суд, враховуючи найкращі інтереси дітей та їх забезпечення, що відповідає принципу особливого захисту дітей, закладеному Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства», вважає саме ці обставини такими, що мають істотне значення в розумінні абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України, у зв`язку із дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує вимоги статті 141 ЦПК України та, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача 1645 грн 50 коп. судового збору в дохід держави.

Судом також враховано, що позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про відшкодування шкоди була звільнена від сплати судового збору згідно з пунктом третім частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника задовольнити повністю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 в рахунок недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 164 550 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави в рахунок відшкодування судового збору 1 645 (одну тисячу шістсот сорок п`ять) грн 50 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: