Справа № 302/2089/23
Провадження № 2/302/383/23
Номер рядка звіту 68
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 14.12.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі с/з Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований та фактично мешкає за адресою: с.Торунь буд391 Хустського району Закарпатської області) до ОСОБА_2 (зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому позивач ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_3 , який зареєстрований 29.01.2015 року виконавчим комітетом Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що сімейне життя між сторонами не склалося з самого початку та на ґрунті особистих непорозумінь, розходжень поглядів на сімейне життя, між ними виникали сімейні сварки, які переростали в конфлікти. Внаслідок чергової сварки в 2022 році відповідачка ОСОБА_2 покинула сім`ю та перейшла проживати до будинку своїх батьків в село Майдан, де і проживає на теперішній час. Вже понад рік вони фактично не спілкуються та не підтримують жодних стосунків, кожний живе своїм життям, спільних інтересів подружжя не має. Дітей від шлюбу не мають. Спільне проживання з відповідачкою припинилося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначає, що він втратив почуття кохання до дружини, взаємні почуття у них відсутні. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження вважає за недоцільне, примирення з відповідачкою неможливе, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі.

Відповідачці ОСОБА_4 ухвалою суду від 11 грудня 2023 року було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

11.12.2023 року відповідачкою ОСОБА_4 подано до суду письмову заяву про визнання позову, в якій вона зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує та просить позов задовольнити та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ».

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи № 302/2089/23, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб, який 29 січня 2015 року зареєстрований виконавчим комітетом Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №1 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , оригінал якого є в матеріалах даної справи. Як вбачається з вказаного свідоцтва, після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини « ОСОБА_7 » змінено на прізвище « ОСОБА_5 ».

Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Відповідачка проти розірвання шлюбу безпосередньо в органах ДРАЦСу заперечує, тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено.

Крім того, оскільки позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Оскільки під час розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 визнала позов про розірвання шлюбу у повному обсязі, що вбачається з її письмової заяви від 11.12.2023 року та таке визнання не суперечить Закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, проти задоволення яких відповідачка ОСОБА_4 не заперечує, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету - 50 % судового збору, сплаченого при пред`явленні ним позову до суду, а саме: в сумі 536,80 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 142, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 29 січня 2015 року виконавчим комітетом Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №1.

Прізвище відповідачки ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_5 ».

Повернути позивачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) з Державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним згідно платіжної інструкції № 0.0..1 (код документа 9326-1571-1279-7851) від 06.12.2023 року, а саме повернути суму 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО