П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Київ

Справа № 369/367/22

Провадження: № 22-ц/824/8556/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Нежури В.А., Соколової В. В.

секретар Сакалош Б. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Сич Марії Віталіївни в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ковальчук Л. М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни, треті особи, без самостійних вимог щодо предмету спору: Державне підприємство «Сетам», Державний реєстратор приватний нотаріус Леденьов Іван Сергійович Бучанського районного нотаріального округу Київської області, про визнання недійсним акту про реалізацію предмета іпотеки,

у с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Сич М. В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, не урахував, що вона, ОСОБА_2 є адвокатом позивача лише з 16 грудня 2022 року, у зв`язку з чим нею було подано відповідне клопотання про відкладення розгляду справи 20.12.202022 року для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи. На наступний розгляд справи, призначений на 22.03.2023 року, вона також не змогла прибути у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесу, про що також повідомила суд першої інстанції. Отже, неявка представника позивача в судові засідання, призначені на 20.12.2022 року та 22.03.2023 року, відбулась з поважних причин, що виключає можливість застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 24 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзивах на апеляційну скаргу адвокат Сербіна А. О. в інтересах АТ «Універсал банк» та приватний виконавець Лановенко Л. О. заперечували проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності. Просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні адвокат Сич М. В. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просила її задовольнити.

Адвокат Сербіна А.О. в інтересах «АТ «Універсал Банк» заперечувала проти апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того що в судові засіданні, призначені на 20.12.2022 року та 22.03.2023 року позивач не з`явився, не зважаючи на належне повідомлення про час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частини перша, друга, п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, від 28 березня 2023 року у справі № 711/7486/19.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 25.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 14.11.2022 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, ознайомившись із матеріалами справи (а.с. 111, 112).

14.11.2022 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, наступний розгляд справи призначено на 20.12.2022 року, про що ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення судової повістки-повідомлення (а.с. 130, 155).

19.12.2022 року адвокат Сич М. В. в інтересах ОСОБА_1 подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з укладенням між нею та позивачем договору про надання правової допомоги, а також клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 156-159).

20.12.2022 року позивача та його представник в судове засідання не з`явились, розгляд справи було відкладено на 22.03.2023 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином 24.01.2023 року (а.с. 160, 173).

22 березня 2023 року позивач та його адвокат в судове засідання не з`явились. Адвокат Сич М. В. в інтересах ОСОБА_1 та сам позивач подали до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката в іншому судовому процесі.

Установивши, що позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи на 20.12.2022 року та 22.03.2023 року в суді першої інстанції, не з`явився у ці судові засідання, не направив заяви про розгляд справи за його відсутності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду, правильно застосувавши положення статей 223, 257 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про поважність причин неявки представника позивача в судові засідання місцевого суду не заслуговують на увагу, оскільки у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду. В будь-якому випадку, підстав для відкладення розгляду справи суд першої інстанції не мав.

Колегія суддів відмічає, що позивач та його адвокат про розгляд справи, призначений судом першої інстанції на 22.03.2023 року, були повідомлені завчасно та належним чином (майже за два місяці). При цьому, позивач не був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні особисто.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц.

Процесуальний закон щодо наслідків неявки позивача у судові засідання є зрозумілим і передбачуваним, щодо його застосування існує усталена судова практика.

Окрім того, залишення заяви без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.

З огляду на викладені обставини у їх сукупності та взаємозв`язку з нормами процесуального права, висновок районного суду про наявність правових підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, апеляційна скарга адвоката Сич М. В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сич Марії Віталіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15 червня 2023 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова