Провадження № 2/344/2541/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

04 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

представника позивача адвоката Томин С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : відділу Державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2023 позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить : визнати за ним право власності на садовий будинок, який знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Хиплин», що в АДРЕСА_1 , загальною площею 47, 6 кв.м., та земельну ділянку площею 0,0468 га, державний кадастровий номер : :19:002; зняти арешт з такого майна.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті батька відкрилась спадщина на вищевказаний садовий будинок. 06.10.2022 приватним нотаріусом Розкошинською Л.В. було зареєстровано спадкову справу.

Однак, під час перевірки спадкового майна в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на зазначений садовий будинок та земельну ділянку виявлено обтяження арешт нерухомого майна, зареєстроване 25.08.2008 за №6858692 Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою на підставі постанови б/н від 26.03.2001, виданої ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції.

У зв`язку з цим, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Підставою накладення арешту був вирок Івано-Франківського міського суду від 13.06.2000, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 3000 грн. моральної шкоди.

ВДВС у м. Івано-Франківську було повідомлено, що виконавче провадження перебувало на примусовому виконанні з приводу вказаного вироку суду. Строк зберігання звершених виконавчих проваджень становить 3 роки. У зв`язку з відсутністю виконавчих проваджень у реєстрах за 2001 рік, відділ не може зняти арешт із вказаного майна.

26.06.2023 ухвалою суду від 20.06.2023 відкрито загальне позовне провадження.

12.10.2023 закрито підготовче провадження.

Представник позивача у вступному слові підтримав позовні вимоги з мотивів, що викладені письмово. Відносно ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст .223, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

Вислухавши вступне слово представника позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини.

Вироком Івано-Франківського міського суду у справі №1-292-2000 рік, від 13.06.2000, який набрав законної сили 26.07.2000, ОСОБА_3 визнано винним за ст. 103 КК України, звільнення від покарання на підставі Закону України «Про амністію». Цивільний позов по справі потерпілого ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 у відшкодування заподіяної йому злочином 3000 грн. моральної шкоди ( а.с. 8-10).

Згідно з відомостями з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.10.2023, наявний запис за типом обтяження : арешт нерухомого майна, 25.03.2008 за №6858692, складений реєстратором : Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження : постанова б/н, 26.03.2001, ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, з садового будинку, який знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство Хрпилин», та земельної ділянки, площею 0,0468 га, с. Хриплин ( м. Івано-Франківськ), що належали ОСОБА_3 ( а.с. 21-22).

Відповідно до відповіді Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області від 30.05.2023 за №94627 ОСОБА_1 , повідомлено, що відділ не може зняти вищевказаний арешт у зв`язку з відсутністю виконавчих проваджень у реєстрах за 2001 рік ( а.с. 3).

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Розкошинською Л.В. зведена спадкова справа за №19/2022 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ( а.с. 7, 69).

Відповідно до заповіту, що посвідчений 07.11.2019 приватним нотаріусом Розкошинською Л.В. Івано-Франківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №1062, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів належну йому на праві власності земельну ділянку та садовий будинок, які розташовані в садовому товаристві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 своєму сину - ОСОБА_1 ( а.с. 80).

Відповідно до свідоцтва про право власності, що видане Хриплинською сільською радою 26.03.2001, ОСОБА_3 належав садовий будинок в АДРЕСА_1 ( а.с. 5).

Згідно з повідомленням ОК «Садівницького товариства Хриплин» - начальнику Управління Держкомзему у м. Івано-Франківську від 28.10.2022 за №305, у вказане товариство входить товариство «Росинка» ( ас. 80).

Згідно з державним актом про право приватної власності, що виданий Хриплинською сільською Радою народних депутатів 15.06.1994 за №15-04-02/000765, ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0468 га в межах згідно з планом, що розташована на території Хриплинської сільської Ради Івано-Франківської міської Ради для ведення садівництва ( а.с. 6).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постанові від 13.07.2022 року(справа № 2/0301/806/11) Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

За змістом частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї. Про це йдеться в постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц, дійшов наступного висновку «позивач звернулася до суду за захистом свого цивільного права. Враховуючи правові підстави позову, те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника (засудженої особи, яка померла), накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання вироку суду, приймаючи до уваги, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником кримінального провадження, не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування за заповітом, тому вказаний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства»

Закон України «Про виконавче провадження» надає можливість зняття арешту судом у випадку, коли такий арешт підлягає зняттю, проте державний виконавець не може його зняти самостійно у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому позивачу недоцільно звертатися до суду із скаргою на державного виконавця.

У даному випадку, дослідивши доводи позивача та надані на обґрунтування заявлених позовних вимог докази, суд дійшов висновку, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, провадження (№ 61-12406св21), від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21).

За висновком суду, позивач, як спадкоємець власника майна, на яке накладено арешт, правомірно вимагає усунення перешкод у реалізації своїх спадкових прав.

Суд переконаний, що обтяження, накладене на майно спадкодавця, підлягає зняттю як таке, що створює перешкоди, зокрема, для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину. А тому суд вважає, що в інший правовий спосіб, ніж звернення до суду з даним позовом із визначеним колом сторін, позивач захистити своє порушене право позбавлений можливості.

При цьому, судом також враховано, що відповідач не виявив бажання висловити свою позицію у даному спорі.

Крім того до спадкоємця переходять всі права та обов`язки, які були на час смерті у спадкодавця. Тому при наявності невиконаних спадкодавцем зобов`язань у кредиторів виникне право пред`явити зазначені вимоги спадкоємцеві, що прийняв спадщину.

З огляду на відсутність підстав для подальшого арешту майна спадкодавця, відсутність інформації про наявні виконавчі провадження, сплив відповідного строку зберігання виконавчих проваджень, з метою не допущення порушень права власності позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином ухвалене рішення підлягає обов`язковому виконаю зобов`язаною особою, відповідно не потребує додаткового покладення обов`язків на зобов`язану особу.

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 68, 69 Закону України «Про нотаріат», підпункту 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Оскільки у цій справі не вбачається перешкод, так як не має постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, обраний позивачем спосіб захисту є не належним, а отже дана позовна вимога не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 280-285, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Зняти арешт, що зареєстрований 25.03.2008 за №6858692, реєстратором : Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора, підстава обтяження : постанова б/н, 26.03.2001, ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, з садового будинку, який знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство Хрпилин», та земельної ділянки, площею 0,0468 га, с. Хриплин ( м. Івано-Франківськ), що належали ОСОБА_3 .

У іншій частині вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП : НОМЕР_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_3 ;

Третя особа : відділ Державної виконавчої служби у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ.

Повне рішення складено 14.12.2023.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.