Справа № 134/774/22
Провадження № 22-ц/801/2300/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 рокуСправа № 134/774/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач Спільне підприємство «Колгоспний ринок»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 134/774/22 за апеляційною скаргою Спільного підприємства «Колгоспний ринок» на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року, постановлену у складі судді Зарічанського В. Г. у залі суду, повний текст якої складено 16 жовтня 2023 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2022 року Спільне підприємство «Колгоспний ринок» (далі СП «Колгоспний ринок») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання цивільним позивачем у кримінальній справі та відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином.

У позовній заяві просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь СП «Колгоспний ринок» матеріальну шкоду у розмірі 3 255 327 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року цивільний позов СП «Колгоспний ринок» залишено без розгляду.

Стягнуто з СП «Колгоспний ринок» на користь ОСОБА_1 18 500 грн витрати понесених на правничу допомогу та 10 340 грн витрат адвоката на пальне для прибуття до суду.

Ухвала суду мотивована тим, що:

позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду;

у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача;

під час розгляду кримінального провадження у справі № 134/1199/20 в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції позивач не здійснював дій спрямованих щодо залишення цивільного позову без розгляду або відмови від позову, відтак вимоги відповідачки щодо стягнення на її користь витрат на правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2023 року СП «Колгоспний ринок» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду в частині стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу скасувати й ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 листопада 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду та подання доказів підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу.

21 листопада 2023 року на виконання вимог ухвали СП «Колгоспний ринок» надало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та підтвердження повноважень представника скаржника.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 листопада 2023 року поновлено СП «Колгоспний ринок» строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження у справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2023 року справу призначено до розгляду на 14 грудня 2023 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

СП «Колгоспний ринок» заявлено цивільний позов у рамках кримінального провадження у справі № 134/1199/20 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, який постановою Верховного суду від 08 червня 2023 року залишено без розгляду;

фактично правова допомога надавалась відповідачці у рамках кримінального провадження, однак питання щодо процесуальних витрат за наслідками розгляду кримінальної справи останньою не порушувалось;

розмір судових витрат у цій справі не відповідає вимогам статті 137 ЦПК України, є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Левицький О. І. в інтересах ОСОБА_1 указує, що:

ухвала суду є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

прибуття до суду та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. Відтак, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами;

витрати понесені відповідачкою є обґрунтованими та співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справи, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ураховуючи наведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Оскільки ухвала суду першої інстанції оскаржується лише в задоволеній частині про стягнення витрат на правничу допомогу, тому в іншій частині ухвала суду в силу статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини першої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Отже, зі змісту частини п`ятої статті 142 ЦПК України слідує, що про залишення позову без розгляду у справі постановляється ухвала, в якій може бути вирішене питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відтак, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Отже, необхідною умовою для застосування частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є встановлення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.

При цьому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача, а суд встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством та Конституцією України і не містить таких обмежень.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за статтею 356 КК України та виправдано на підставі пункту 3 частини першої статті 373 КПК України у зв`язку з недоведенням, що в діях обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілого СП «Колгоспний ринок» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним проступком залишено без розгляду.

Вироком Вінницького апеляційного суду від 13 червня 2022 року вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасовано та ухвалено новий вирок.

ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого статтею 356 КК України, призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн та звільнено останню від призначеного судом покарання на підставі частини п`ятої статті 74, статті 49 КК України.

Цивільний позов потерпілого СП «Колгоспний ринок» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним проступком направлено для вирішення в порядку цивільного судочинства до суду першої інстанції.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 липня 2022 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження по справі.

04 листопада 2022 року представник відповідачки адвокат Левицький О. І. подав відзив на позовну заяву в якому, зокрема, зробив заяву про відшкодування судових витрат та указав їх орієнтовний розрахунок.

Постановою Верховного Суду від 08 червня 2023 року вирок Вінницького апеляційного суду від 13 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу правопорушення.

Цивільний позов СП «Колгоспний ринок» до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Після перегляду указаної справи Верховним Судом та вирішення питання щодо цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним проступком, який був предметом спору у цій справі, позивач правомірно та передбачувано скористався своїм правом на залишення позову без розгляду.

Відтак, апеляційний суд приймає до уваги обставини справи, які свідчать про те, що передумовою для подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду слугувало вирішення Верховним Судом питання щодо цивільного позову, який є предметом спору у цій справі.

Разом з тим, заявляючи клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідачка та її представник не указали, які саме дії позивача у цій справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачкою, а також зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його право порушене відповідачкою ОСОБА_1 .

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним правом на доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, яка встановлюється за наслідками розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача» (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі 922/2017/17).

«Необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка/які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору - позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 травня 2023 року у справі №910/5911/22.

Відповідачкою та її представником не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору, у спорі, який має очевидно штучний характер або того, що позов поданий до не належного відповідача та без будь-яких належних чи допустимих доказів.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України суд має право покласти на сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору лише у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Оскільки такі факти відповідачкою та її представником не наведено та не обґрунтовано, а судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не встановлено, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав, зокрема, для часткового задоволення клопотання представника відповідачки про відшкодування витрат на правову допомогу.

Отже, обставини на які посилається позивач в апеляційній скарзі як на підставу перегляду ухвали суду в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача, тому ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року в задоволеній частині щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у стягненні з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для її скасування в задоволеній частині щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з постановленням нової про відмову у їх стягненні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства «Колгоспний ринок» задовольнити.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року в частині стягнення з Спільного підприємства «Колгоспний ринок» на користь ОСОБА_1 витрат понесених на правничу допомогу, які складаються з 18 500 гривень оплати гонорару адвокату та 10 340 гривень витрат адвоката на пальне для прибуття до суду скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у стягненні понесених ОСОБА_1 судових витрат.

У решті ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК