Справа № 369/4077/21
Провадження № 2/369/498/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 , про визнання недійсним рішення сільської ради, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, про визнання недійсним рішення сільської ради, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані, тим, що 13.09.2016 року ОСОБА_1 було подано заяву про надання земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства в с. Ходосівка. 29.09.2016 року Рішенням Ходосівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області № 129 було вирішено надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 для ведення особистого сільського господарства, площею 0,1000 га із земель запасу Ходосівської сільської Ради. В подальшому з метою облаштування під`їзду до земельної ділянки наданої йому у власність, він звернувся до Ходосівської сільської ради з заявою про надання дозволу на проведення дорожніх робіт по АДРЕСА_1 . Рішенням Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 306/9 від 23.08.2017 року, йому було надано дозвіл бути замовником проекту влаштування дорожнього полотна частини АДРЕСА_1 . З метою поліпшення під`їзду до земельної ділянки наданої позивачу у власність, він звернувся до Ходосівської сільської Ради з заявою про надання дозволу на влаштування проїзду по АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації, що виготовлена за власні кошти. Рішенням Ходосівської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області № 6 від 19.04.2018 року йому було надано дозвіл на проведення ремонтних робіт дороги по АДРЕСА_1 . У лютому 2021 року позивачу стало відомо про те, що виділена йому земельна ділянка по АДРЕСА_1 зареєстрована в земельному кадастрі іншою особою за кадастровим номером :03:011:0054 та готується засідання сільської ради щодо її виділення іншій особі. 24 березня 2021 року позивач отримав витяг з ДЗК, у відповідності до якого земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області № 37-05/03/21-VIII від 29.01.2021. Після цього було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у відповідності до якого власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0054, площею: 0.1 га став ОСОБА_2 .

Враховуючи вище викладене, просив суд визнати недійсним рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області № 37-05/03/21-VIII від 29.01.2021 щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво- Святошинського району Київської області. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво- Святошинського району Київської області. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області на ім`я ОСОБА_2 в Державному земельному кадастрі.

Ухвалою від 12.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

08.06.2021 року представник позивача звернувся з заявою про збільшення позовних вимог, обґрунтовуючи її тим, що йому стало відомо, що 22 квітня 2021 року ОСОБА_2 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з реєстру. А тому просив залучити до участі в справі ОСОБА_3 та визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 квітня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. 22.04.2021 та зареєстрований в реєстрі за №1383. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57793521 від 22.04.2021 11:25:06, приватний нотаріус Семчук М.А., Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська обл., про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області на ім`я ОСОБА_3 в Державному земельному кадастрі.

24.09.2021 року від представника відповідача 3 надійшов відзив на позовну заяву.

01.12.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив.

10.02.2022 року від сторони відповідача 3 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 25.07.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представник позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач 1, 2 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином.

Відповідач 3 та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі, проти позову заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити у його задоволені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.09.2016 року ОСОБА_1 було подано заяву про надання земельної ділянки для ведення особистого сільського господарства в с. Ходосівка.

29.09.2016 року Рішенням Ходосівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області № 129 було вирішено надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 для ведення особистого сільського господарства, площею 0,1000 га із земель запасу Ходосівської сільської Ради.

З метою облаштування під`їзду до земельної ділянки наданої йому у власність, він звернувся до Ходосівської сільської ради з заявою про надання дозволу на проведення дорожніх робіт по АДРЕСА_1 .

Рішенням Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 306/9 від 23.08.2017 року, йому було надано дозвіл бути замовником проекту влаштування дорожнього полотна частини АДРЕСА_1 . З метою поліпшення під`їзду до земельної ділянки наданої позивачу у власність, він звернувся до Ходосівської сільської Ради з заявою про надання дозволу на влаштування проїзду по АДРЕСА_1 , відповідно до проектної документації, що виготовлена за власні кошти.

Рішенням Ходосівської сільської Ради Києво-Святошинського району Київської області № 6 від 19.04.2018 року йому було надано дозвіл на проведення ремонтних робіт дороги по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, у лютому 2021 року позивачу стало відомо про те, що виділена йому земельна ділянка по АДРЕСА_1 зареєстрована в земельному кадастрі іншою особою за кадастровим номером :03:011:0054 та готується засідання сільської ради щодо її виділення іншій особі.

24 березня 2021 року позивач отримав витяг з ДЗК, у відповідності до якого земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області № 37-05/03/21-VIII від 29.01.2021. Після цього було отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у відповідності до якого власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0054, площею: 0.1 га став ОСОБА_2 .

В подальшому, 22 квітня 2021 року ОСОБА_2 продав спірну земельну ділянку ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Учасниками цивільних відносин є фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ч. 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ч. 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Ч. 1 ст. 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Відповідно до п. «і» ч. 2 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» видами документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно із ст. 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути, зокрема землевласники і землекористувачі.

Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Ч. 10 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Відповідно до положень абзаців 2, 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Державний земельний кадастр» об`єктом Державного земельного кадастру є, зокрема земельна ділянка.

Ч. 1 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Відповідно до положень ч. ч. 1-4, 9, 10 ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється, зокрема, за заявою власника земельної ділянки. Для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження №61- 16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних нрав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6- 137цс 14 зроблено висновок, що правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі N 688/2908/16-ц (провадження №-14-28 цс 20) зазначено, що у дозволі на виготовлення проекту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись).

Конкретизується ж земельна ділянка у проекті землеустрою. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проекту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).

Дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет власності або оренди.

Таким чином, дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність або користування в майбутньому.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301 цс 18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Верховний суд у своїй постанові від 07.04.2021 по справі № 541/2036/19 (провадження № 61-10756св20) зазначив, що право на розробку проекту землеустрою не є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а тому і не дає підстави для застосування таких термінів як «правомірні очікування» та «законне сподівання», оскільки законодавством, що регулює земельні правовідносини, чітко передбачено правовий механізм і визначено процедуру отримання у власність або користування земельної ділянки, що встановлює не тільки права, а й покладає обов`язки на виконання відповідних дій особою, яка мас намір та висловили бажання отримати у користування земельну ділянку, після отримання нею відповідного дозволу на розробку документації землеустрою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Ч. 1 ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не довів належними доказами порушення його права власності на користування земельної ділянкою з боку відповідачів ОСОБА_2 ,Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення його позовних вимог.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Враховуючи те, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 квітня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. 22.04.2021 та зареєстрований в реєстрі за №1383, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57793521 від 22.04.2021 11:25:06, приватний нотаріус Семчук М.А., Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська обл., про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області на ім`я ОСОБА_3 в Державному земельному кадастрі, є похідними вимогами від основних вимог про визнання недійсним рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області № 37-05/03/21-VIII від 29.01.2021 щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво- Святошинського району Київської області, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво- Святошинського району Київської області та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області на ім`я ОСОБА_2 в Державному земельному кадастрі, у задоволенні яких судом відмовлено, суд вирішив відмовити у задоволенні вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 квітня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. 22.04.2021 та зареєстрований в реєстрі за №1383, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57793521 від 22.04.2021 11:25:06, приватний нотаріус Семчук М.А., Києво-Святошинський районний нотаріальний округ, Київська обл., про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області, скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: :03:011:0054, розташовану в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області на ім`я ОСОБА_3 в Державному земельному кадастрі.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 77-80, 81, 89, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 , про визнання недійсним рішення сільської ради, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.04.2021 року, а саме: арешт на належну на праві власності ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :03:011:0054, що розташована в с. Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області: Київська область, с.Ходосівка, вул. П.Мирного, 2.

ОСОБА_3 : АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК