Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №943/643/23
Провадження №2/943/623/2023
Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,
при секретарі Гута О.С.
за участі представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Буську в порядку спрощеного судового провадження, цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Золочівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до СТАСІВ Уляни, третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан» про конфіскацію земельних ділянок, -
В обґрунтування заявленого позову вказує, що ОСОБА_2 , яка є громадянкою Сполучених Штатів Америки, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСА №363136 від 21.03.2005, набула право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із земельної ділянки площею 2.6720 га, що розташована на території Задвір`янської сільської ради Буського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ №074769 від 21.08.2000. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ №074769 від 21.08.2000, у 2005 році ОСОБА_4 було виготовлено Технічну документацію по переоформленню Державного акту на право власності на земельну ділянку на території Задвір`янської сільської ради Буського району, на підставі якої ОСОБА_4 набуто у приватну власність земельну ділянку площею 0.826 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №562847 від 28.02.2006 та набуто у приватну власність земельну ділянку площею 1.846 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №561632 від 28.02.2006. Вказані договори оренди були укладені строком на 7 років, однак 26.12.2019 укладено угоди про розірвання договорів оренди землі, про що 22.04.2021 внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом із цим, обласною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_4 зазначених земельних ділянок. Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з моменту державної реєстрації 02.10.2017 року по даний час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави.
Ухвалою судді Буського районного суду Львівської області від 09.05.2023 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить такі задоволити та проводити дане засідання без застосування засобів звукозапису.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча була судом належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, оголошенням про виклик на офіційному сайті суду. Клопотання про розгляд справи у її відсутності, відзив на позов, не подала.
Представник третьої особи за викликом суду не з`явився, був судом належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи клопотання представника позивача, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача та третьої особи, суд у відповідності до ст. ст. 211, 247 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, постановивши заочне рішення у справі, проти чого позивач не заперечив.
Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , яка є громадянкою Сполучених Штатів Америки, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСА №363136 від 21.03.2005, набула право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із земельної ділянки площею 2.6720га, що розташована на території Задвір`янської сільської ради Буського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ №074769 від 21.08.2000.
На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ №074769 від 21.08.2000, у 2005 році ОСОБА_4 було виготовлено Технічну документацію по переоформленню Державного акту на право власності на земельну ділянку на території Задвір`янської сільської ради Буського району, на підставі якої ОСОБА_4 набуто у приватну власність земельну ділянку площею 0.826 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №562847 від 28.02.2006 та набуто у приватну власність земельну ділянку площею 1.846 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №561632 від 28.02.2006.
На підставі вказаних державних актів на право приватної власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Задвір`янської сільської ради Буського району (на даний час - територія Красненської ТГ Золочівського району) за ОСОБА_4 зареєстровано речове право на нерухоме майно, про що 02.10.2017 відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Вказані договори оренди були укладені строком на 7 років, однак 26.12.2019 укладено угоди про розірвання договорів оренди землі, про що 22.04.2021 внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини 2 статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до частини 5 статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Згідно із ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.
Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з моменту державної реєстрації 02.10.2017 року по даний час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави.
В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що ОСОБА_4 порушила визначену ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. На даний час вона без перешкод використовує спірні земельні ділянки на території України, передавши в оренду сільськогосподарському підприємству та, отримуючи дохід на території України.
Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».
Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).
В суді позивачем доведено факт порушення законодавства при використанні іноземним громадянином ОСОБА_4 земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яка не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України).
З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_4 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.
Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які ОСОБА_4 незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.
Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.
Керуючись ст. ст. 13, 131-1 Конституції України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 247, 258-259, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: Б. М. Журибіда