Справа № 211/166/23
Провадження № 2/211/1048/23
14 грудня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Юзефовича І.О.,
при секретарі Андрійченко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2002. У квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком позивача, та їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2011 шлюб між ними розірвано. Починаючи з 2013 року відповідач у квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, що наразі матеріально обтяжує позивача, як власника житла. Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 .
Ухвалою суду від 30.01.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 14.12.2023 розгляд справи ухвалено проводити в заочному порядку.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача адвокат Щербачов А.П. звернувся до суду з заявою, згідно якої просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав.
Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9 - копія договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2002).
На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх повнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10 - копія довідки).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2011, яке не оскаржене та набрало законної сили 17.03.2011 (а.с. 11, 12).
У матеріалах справи міститься копія Акту про фактичне не проживання особи (осіб) в житловому приміщенні від 26.12.2022 (а.с. 13), складений мешканцями сусідніх квартир будинку АДРЕСА_2 , засвідчений майстром ОСОБА_4 , зі змісту якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає з 2013 року по даний час.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності зі ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Наявність реєстрації відповідача у квартирі за вказаною вище адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 з 2013 року по даний час без поважних причин (тобто понад один рік), доказів поважності причин не проживання відповідача в даній квартирі судом не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою, розташованою за вказаною вище адресою.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 992,40 грн., сплаченого при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, статтями 10, 12, 13, 141, 247, 263-265, 280-284, 288, 354, 355 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), сплачений нею судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя І.О. Юзефович