Справа № 453/757/22 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/811/2477/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю : ОСОБА_1 , адвоката Кусь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до з позовом до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що внаслідок смерті її матері - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок із господарськими будівлями ар АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 заповіту не склала.

Зазначає, що її рідна сестра ОСОБА_5 та брат ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини та на неї не претендують.

Звертає увагу, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30 травня 2022 року у справі №453/233/22, встановлено юридичний факт прийняття нею спадщини за законом після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно померлої ОСОБА_4 , їй державним нотаріусом роз`яснено право звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, належного спадкодавцю на день її смерті.

З врахуванням наведеного, ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на житловий будинок, позначений в технічному паспорті літерою «А-1», з терасою (літера «а»), загальною площею 36,6 кв. м., з яких житлова - 11,5 кв. м., з господарськими будівлями, а саме: літною кухнею (літера «Б»), сараєм (літера «В»), убиральнею (літера «Г»), навісом (літера «Д»), що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок, позначений в технічному паспорті літерою «А-1», з терасою (літера «а»), загальною площею 36,6 кв. м., з яких житлова - 11,5 кв. м., з господарськими будівлями, а саме: літньою кухнею (літера «Б»), сараєм (літера «В»), убиральнею (літера «Г»), навісом (літера «Д»), розташований по АДРЕСА_1 , після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Кусь Ю. О.

В апеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_7 , на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України, поза як постійно проживав з нею на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від спадщини до майна ОСОБА_7 ..

Також зазначає, що ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , однак своїх спадкових прав не оформила за життя. Проте, та обставина, що ОСОБА_7 не оформила своїх спадкових прав за життя, не спростовує той факт, що ОСОБА_1 має спадкові права на майно після смерті матері, адже прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Вказує, що суд першої інстанції помилкового вирішив по суті позовні вимоги ОСОБА_3 не залучивши його, як спадкоємця, який прийняв спадщину до участі у розгляді справи в якості відповідача чим порушив його права та законні інтереси на успадковане майно.

Просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Кусь Ю.О. в підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_4 , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 08.06.2021 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відповідно до актового запису № 8.

Про родинні відносини позивачки з матір`ю свідчать копія свідоцтва про її народження, серії НОМЕР_3 , виданого 04.06.2021 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відповідно до якого матір`ю записана ОСОБА_4 , а також копія свідоцтва про її одруження серії НОМЕР_4 , виданого 15 лютого 1987 року Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області, відповідно до якого між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 15 лютого 1987 року зареєстровано шлюб та присвоєно прізвище дружині після одруження « ОСОБА_3 ».

Згідно довідки № 174, виданої 07 лютого 2022 року Славською селищною радою Стрийського району, Львівської області, ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не складала, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 07 липня 2022 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 69399537.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно запису в погосподарській книзі с. Тухля 1991-1995 роки книги 5-6 особовий рахунок домогосподарства № НОМЕР_5 до складу якого входив житловий будинок по АДРЕСА_1 рахувалось за гр. ОСОБА_4 на день її смерті, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно запису в погосподарській книзі с. Тухля 1991-1995 роки, земельна ділянка для ОЖБ площею 0,08 га за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка (рілля) площею 0,20 га, земельна ділянка (сінокіс) площею 1,00 га, були закріплені за гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з довідки № 187, виданої 08 лютого 2022 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , входили: дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданої 18.06.2021 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_7 .

Інші спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на час смерті матері ОСОБА_4 з нею не проживали, до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у визначений законодавством строк не зверталися.

Вказане підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, сформованою 07 липня 2022 року Сколівською державною нотаріальною конторою Львівської області за № 69399545.

Крім цього, в матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , подані державному нотаріусу Сколівської державної нотаріальної контори, в яких зазначено, що вони відмовляються від спадщини, яка залишилась після смерті матері - ОСОБА_4 .

Також встановлено, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 30 травня 2022 року, позивачка ОСОБА_3 прийняла спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

07 липня 2022 року ОСОБА_3 було подано у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері - ОСОБА_4 , на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 141/2022 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 07 липня 2022 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 69399575.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , позивачці було відмовлено у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлої ОСОБА_4 на зазначене нерухоме майно.

З технічних паспортів на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлених Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), терасою (літера «а») становить 36,6 кв. м, з яких житлова - 11,5 кв., допоміжна (підсобна) 25,1 кв.м. Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі, а саме: літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В»), убиральня (літера «Г»), навіс (літера «Д»).

Згідно довідки № 2897, виданої 31 грудня 2021 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок АДРЕСА_1 , побудований в 1905 році. Інвентаризаційна вартість такого становить 105517,00 грн. Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано.

Постановляючи оскаржуване рішення суд виходив з тих підстав, що задоволення даного позову є єдиним способом захисту порушеного права щодо можливості оформити право власності на спадкове майно, спадщину після смерті її мами - ОСОБА_4 , прийняла ОСОБА_3 .

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних причин.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВСУ від 24 травня 2017 року у справі № 6-888цс16 суд зауважив, що, вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору.

Згідно статті 13 Закону України «Про власність» від 1991 року, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Статтею 12 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення i примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Здійснюючи аналіз вищезгаданих норм, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 звертаючись до суду з даним позовом до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області бажає визнати за собою право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Згідно ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР (який діяв на час відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Здійснюючи розгляд даної справи судом першої інстанції не було з`ясовано місце проживання спадкоємців першої черги за законом на момент смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З долученої до апеляційної скарги ОСОБА_1 , сином ОСОБА_7 , яка є дочкою спадкодавця - ОСОБА_4 , довідки № 969, виданої 27 вересня 2022 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Враховуючи наведено, наявні підстави вважати, що ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті своєї матері ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона на момент смерті своєї матері була зареєстрована та проживала разом з нею ( ОСОБА_4 )

З долучених ОСОБА_13 довідок № 970 та №975, виданих 27 вересня 2022 року Славською селищною радою Стрийського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 постійно проживав і був зареєстрований разом з матір`ю - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 і на момент смерті проживала разом з своїм сином за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи норми ст.1268 ЦК України, наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Колегія суддів приймаючи до уваги встановлені обставини справи, вважає, що ОСОБА_1 претендує на частку в спірному житловому будинок, в порядку спадкування після смерті своєї матері.

ОСОБА_3 звертаючись до суду з даним позовом не залучила ОСОБА_1 в якості співвідповідача, як особу яка претендує на спірне майно.

За змістом ст.ст. 4, 48 ЦПК України відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку, позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Тобто, виходячи з системного аналізу вищенаведених положень цивільного процесуального законодавства, можна дійти висновку, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, в той час як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічний висновок викладено й в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

При цьому, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого засідання, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Позивачка у цій справі клопотань про заміну відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляла.

Колегія суддів вважає, що зміст і характер відносин між учасниками справи засвідчують, що спір виник саме між позивачем і скаржником - ОСОБА_1 з приводу узаконення права власності на житловий будинок, позначений в технічному паспорті літерою «А-1», з терасою (літера «а»), загальною площею 36,6 кв. м., з яких житлова - 11,5 кв. м., з господарськими будівлями, а саме: літньою кухнею (літера «Б»), сараєм (літера «В»), убиральнею (літера «Г»), навісом (літера «Д»), розташований по АДРЕСА_1 .

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є помилковими.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача , суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

Таким чином, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Кусь Юрія Орестовича знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, що задоволення позову ОСОБА_3 пред`явленого до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, порушує права та інтереси ОСОБА_13 на спадкове майно, яке я предметом спору даної справи.

На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 п.п. 3,4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Славської селищної ради Стрийського району Львівської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - відмовити

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 ) 1582 грн судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.