Справа № 404/7392/20
Номер провадження 2/404/2204/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Ковальової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Бравермана Владислава Олександровича до ОСОБА_3 , третя особа Міська рада міста Кропивницького про визнання права власності на земельну ділянку , -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів адвокат Браверман В.О. звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , якій просить визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності (по 1/2 частині за кожним) на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0463 га.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 30 листопада 2020 року позовну заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Бравермана Владислава Олександровича до ОСОБА_3 , третя особа Міська рада міста Кропивницького про визнання права власності на земельну ділянку залишено без руху.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 січня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 січня 2021 року задоволено клопотання адвоката Бравермана Владислава Олександровича про витребування доказів.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 березня 2021 року задоволено клопотання адвоката Бравермана Владислава Олександровича про витребування доказів.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 серпня 2021року закрито підготовче судове засідання.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 грудня 2021 року від мовлено в задоволенні клопотання адвоката Бравермана Владислава Олександровича проведенню судового засідання в режимі відео конференції.

Учасники процесу до суду не з`явились, повідомлені належним чином; представник позивачів подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити;відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22 грудня 2003 року між позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 (в особі представника ОСОБА_4 ) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Житловий будинок придбаний у рівних частинах, по частині за кожним позивачем.

Будинок розташований на земельній ділянці 463 кв.м, що підтверджується довідкою від 09.06.2006 року(а.с.10 зворотна сторона), кадастровий номер відсутній. Даний факт відображений в договорі купівлі продажу, який зареєстрований в ОКП «Кіровоградське БТІ». В підтвердження додаються копії договору та витягу №2716464 від 02.02.2004 року(а.с.6-7).

Вказаний будинок належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою кіровоградською нотаріально конторою 09.12.2003 року.

В ході укладення вищевказаної угоди, продавець (в особі представника) запевнив покупців, що земельна ділянка не приватизована і будь-які треті особи на земельну ділянку та будинок з надвірними будівлями, розташованими на ній, не претендують.

Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №917-11-0.25- 1243/173-19 від 06.12.2019 року стало відомо, що згідно земельно - кадастрових даних Відділу, земельна ділянка передана у власність згідно державного акта на право власності на земельну ділянку. Згідно якого саме акту, та кому передали у власність - не повідомили. У зв`язку з цим позивачі не мають можливості оформити у власність земельну ділянку, на якій розташований належний їм житловий будинок, оскільки власником земельної ділянки значиться інша особа.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР 00000297 від 24.02.1998 року власником частини земельної ділянки значиться ОСОБА_5 (а.с.63).

Вказаний будинок перейшов у власність відповідача в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 (а.с. 78 зворотна сторона).

Попередньому власнику - відповідачеві ОСОБА_3 , належав увесь будинок (цілий). Відповідно до технічного паспорту видно, що меж земельної ділянки 463 кв. м (така ж площа зазначена у вищевказаному державному акті) достатньо лише для обслуговування будинку з надвірними будівлями. З цього факту та аналізу вищевказаних норм ЦК слідує, що відповідачеві, як власнику цілого будинку, належала ціла земельна ділянка в порядку ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 1225, 1268 ЦК. Проте для встановлення цих обставин у повному обсязі, до позову долучається клопотання про витребування ряду письмових доказів.

Так, відповідно до п.п. 3, 6 статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність.

Частина 1 статті 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина 1 статті 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності.

У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставістатті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.

Згідно з частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частин 1, 2 статті 377 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

За положеннями частини 1 статті 120 ЗК України (в редакції на час виникнення

спірних правовідносин), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або

споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право

власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До

особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на

земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на

земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового

призначення.

Відповідно до п. «е» статті 141 Земельного кодексу України, підставами для припинення права користування земельної ділянки є набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Вказане узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеної у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16 та у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15 та позицією Верховного Суду Постанова від 26 грудня 2019 року у справі № 364/515/19 провадження № 61-19224св19. Придбавши нерухоме майно -будинок, будівлю або споруду - новий власник отримує й певні права та обов`язки на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно.

Зокрема, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2цс15, яка містить аналіз змісту норм статті 120 ЗК України, у їх сукупності да підстави для висновку про однакову спрямованість її положень,щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів, щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, «особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України, у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обпекти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності».

Тобто, у випадку переходу права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право на земельну ділянку виникає у набувача одночасно із виникненням права на зведені на ній об`єкти.

Така позиція Верховного Суду України дає підстави стверджувати, що право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає з моменту державної реєстрації його права власності на будинок (будівлю, споруду) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки саме з цього моменту в силу частини 2 статті 331 ЦК України та частини 3 статті 3 Закону про держреєстрацію особа стає власником такої нерухомості; в разі застосування статті 120 ЗК України відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку не впливає на виникнення у набувача нерухомості права власності на таку земельнуділянку.

Таким чином, право на земельну ділянку у набувачів(у позивачів по 1/2 частини будинку) виникло з моменту набуття права власності на частину будинку кожним, тобто з часу державної реєстрації їх права власності на будинок (22.12.2003 року) незалежно від будь яких подальших дій набувача, щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому.

Отже, при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами, ця норма є імперативною, відступ від неї на підставі договору не допускається.

Крім того, згідно вищенаведених правових норм, в усіх випадках переходу права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право на земельну ділянку виникає в набувача одночасно із виникненням права на розташовані на ній об`єкти.

За частиною 1 статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстраці ї відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд залишає судові витрати по фактично понесеним позивачами.

На підставі ст.ст. ст. 16, 377 ЦК України, ст.120 Земельного кодексу України , керуючись 4, 5, 12, 13, 48, 81, 141, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Бравермана Владислава Олександровича до ОСОБА_3 , третя особа Міська рада міста Кропивницького про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0463 га.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0463 га.

Судові витрати залишити фактично понесеними позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа: Міська рада міста Кропивницького, місце знаходження: вул. В. Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25006.

Текст рішення складений 05.12.2023 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда