Ухвала

12 червня 2023 року

місто Київ

справа № 532/1986/21

провадження № 61-7661ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Галушко Сергій Станіславович, на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Галушко С. С., в якій заявниця просить постанову Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року скасувати, а рішення Кобилянського районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2022 року залишити без змін.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки на порушення пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заявник у касаційній скарзі не вказав підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, у такій скарзі необхідно зазначити, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

У касаційній скарзі заявниця, визначаючи підстави касаційного оскарження судового рішення посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 472/1282/17, від 09 червня 2021 року у справі № 128/1329/18, від 13 червня 2022 року у справі № 278/2592/20, від 30 червня 2022 року у справі № 700/305/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 712/1100/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Проте, зазначаючи про неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносин, заявниця не обґрунтувала цю підставу, зокрема, не зазначила стосовно застосування яких саме норм права суд апеляційної інстанції не застосував наведені висновки Верховного Суду, та які норми мав застосувати суд.

Також Верховний Суд констатує, що заявницею наведені висновки суду касаційної інстанції процитовано разом з узагальнюючим висновком: «за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених правових норм, першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього не існує законних перешкод», оскільки зазначений висновок застосовано судом апеляційною інстанцією.

Також заявниця цитує застосовані судом апеляційної інстанції висновки суду касаційної інстанції, викладені у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц: «неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з її конкретних обставин»; та від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц: «рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку».

Водночас ОСОБА_1 у касаційній скарзі не виклала доводи про неправильне застосування наведених висновків апеляційним судом.

За таких обставин виклад таких міркувань не може бути врахований Верховним Судом під час визначення наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції.

Указане унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд зауважує, що виконання процесуальних вимог до змісту касаційної скарги має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявниками підстав касаційного оскарження. Заявник має навести як зміст відповідних пунктів частини другої статті 389, частин першої та третьої статті 411 ЦПК України, так і викласти належне обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до наведених вище правових норм.

Тому заявниці необхідно подати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням конкретних обґрунтованих підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Також у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімум для працездатних осіб, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як випливає зі змісту судових рішень ОСОБА_2 звернулася до суду у вересні 2021 року з позовом, у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Білицької селищної ради від 13 серпня 2021 року № 13.80 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :00:006:0208 та передачу її у власність ОСОБА_1 ;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2021 року № 60049303 та вилучити з Державного реєстру прав запис про право власності за ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку.

Отже, предметом оскарження у цій справі є судове рішення, ухвалене за наслідками розгляду двох вимог немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 270,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, за подання касаційної судовий збір підлягає сплаті у розмірі 3 632,00 грн (908,00 грн х 2 х 200/100).

Оскільки до касаційної скарги долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 816,00 грн, заявниця має доплатити судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону № 3674-VI. На підтвердження сплати судового збору суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявниці строку для подання уточненої касаційної скарги та доплати судового збору.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Галушко Сергій Станіславович, на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року залишити без руху.

Надати для подання уточненої касаційної скарги та доплати судового зборудесятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко