ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8935/22 Номер провадження 22-ц/814/4779/23Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкіна С.А., Дорош А.І., при секретарі: Владімірову Р.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2023 року у справі за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 21.11.2022 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що відповідачу надані послуги з центрального опалення в квартиру АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2016 по 01.12.2021 існує заборгованість в розмірі 10207,65 грн.

Крім того вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги за період з 01.10.2016 по 01.12.2021 з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 15184,15 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2023 року позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.10.2016 по 01.11.2021 в розмірі 10207,65 грн, індекс інфляції в сумі 3512,77 грн, 3 % річних в сумі 1463,73 грн, а всього - 15184 грн 15 коп.

В задоволенні позовних вимог до відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" понесені судові витрати в розмірі 2481 грн.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просила рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, суд першої інстанції не розглянув справу повно та всебічно, порушив норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач «Полтаватеплоенерго» ввів суд в оману щодо суми заборгованості, адже реально вона складає лише 2395,56 грн, що підтверджується квитанціями.

Крім того, посилається на те, що вона володіє лише 1/2 частиною зазначеної вище квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 22.04.2016 року, а з 09.06.2020 року вона подарувала цю частку відповідно до договору дарування від 09.06.2020 року. Відповідно, з 09.06.2020 по 01.11.2021 року не може нести відповідальність за оплату нарахувань «Полтаватеплоенерго», але продовжувала сплачувати рахунки до 09.06.2020 року.

Разом із тим, ОСОБА_1 подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій просила суд застосувати позовну давність до вимог «Полтаватеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з постачання централізованого опалення у розмірі 10207,65 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3512,77 грн, 3% річних у розмірі 1463,73 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді у розмірі 2481,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу «Полтаватеплоенерго», посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2023 року без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем 08.09.2016 року було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.10.2016 по 01.11.2021 надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому плата в повному обсязі не вносилася, що підтверджується розрахунком заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_3 .

Задовольнячи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що за період з 01.10.2016 по 01.06.2020 заборгованість за отримані послуги підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 , а за період з 01.06.2020 по 01.11.2021 заборгованість підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, суд дійшов висновку, що заборгованість за отримані послуги в розмірі 10207,65 грн підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 , оскільки вона виникла з її вини.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відтак, відповідач в силу норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, звернувшись із позовною заявою у листопаді 2022 року, просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги з теплопостачання за період з 01.10.2016 по 01.12.2021 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, заборгованість може бути стягнута за період не раніше 01.12.2019 року.

Крім того, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.06.2023 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткої власності по 1/2 частці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

При цьому, 1/2 частки, що наразі належить ОСОБА_2 , до 09.06.2020 року належали ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, стягненню підлягає лише заборгованість, що виникла в період з 01.12.2019 року по 09.06.2020 року, що складає 4524,37 грн заборгованість за комунальні послуги, 131,73 грн 3% річних, 178,02 грн індекс інфляції. Враховучи те, що ОСОБА_1 за цей період належало лише 1/2 частки вказаної вище квартири, стягнення підлягає половина вказаної 2417,06 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, в рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2023 року скасуванню із ухваленням нового, яким слід позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» частково задовольнити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання, отримані за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01.12.2019 по 09.06.2020 року у сумі 2262,18 грн, 3% річних у сумі 65,86 грн, індекс інфляції у сумі 89,01 грн., всього 2417,06 (дві тисячі чотириста сімнадцять гривень 06 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» понесені судові витрати за подання позову у сумі 396, 96 грн.

Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3721,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2023 року

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ А.І. Дорош _________________ С.А. Гальонкін