Провадження № 2/727/1748/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Журат І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження справу за позовом Комунального підприємства «Чернівціводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення, посилаючись на те, що він надає послуги водопостачання та водовідведення в квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 .

Нарахування за спожиті послуги здійснювались відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року №690.

Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі вносила платежі за послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Вказав, що в результаті несплати за надані послуги водопостачання, за період з 01.08.2020 по 01.07.2023 р.р. у відповідача, станом на 15.09.2023 р. виникла заборгованість перед КП «Чернівціводоканал» в сумі 6292,70грн.

У зв`язку з цим просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в сумі 2684,00 грн.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч.1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача Комунального підприємства «Чернівціводоканал» в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовольнити з підстав наведених у позові та у відповіді на відзив. Також додав, що у тексті позовної заяви допущено технічну описку, що ОСОБА_1 є співвласником зазначеної квартири, проте позов подано до однієї особи, заборгованість просять стягнути тільки з ОСОБА_1 , до позовної заяви подана інформація з Державного реєстру речових прав, де єдиним власником є відповідач.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала просила відмовити з підстав викладених у відзиві та у запереченнях на відповідь, просила застосувати наслідки спливу позовної давності

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив відповідача на позов та об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 4-5).

Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької обласної ради №30 від 15.02.1995 року визначено, що саме КП «Чернівціводоканал» надає абонентам послуги по водопостачанню та водовідведенню.

Позивачем КП «Чернівціводоканал» надаються послуги по водопостачанню та водовідведенню за адресою: АДРЕСА_1 та відкрито відповідачу особовий рахунок № НОМЕР_1 для проведення розрахунків (а.с. 6).

Відповідно до статті 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пункт 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.18 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

У правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 зазначено, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Пунктом 2 Типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення даний договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця https://vodokanal.cv.ua/ (а.с. 7-9).

Отже, шляхом фактичного споживання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та часткової оплати за надані послуги відповідач ОСОБА_1 приєдналася до умов зазначеного договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що у квартирі АДРЕСА_2 відсутній прилад обліку води (лічильник).

Рішенням виконкому Чернівецької міської ради від 15.02.1995р. №30 затверджено норми відпуску води, теплової енергії, твердих побутових відходів та рідких нечистот для населення, соціально-культурних і громадських закладів в містах і селищах міського типу області з 1 лютого 1995 року (зв. а.с. 10).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підтвердження своїх позовних вимог у даній справі позивачем було долучено розрахунки заборгованості за послуги за централізоване постачання холодної води та водовідведення, за період з 01.08.2020 року по 01.07.2023 року становить 6292,70 грн. (а.с. 6).

Посилаючись на рахунок на оплату послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за жовтень 2023 року (а.с. 35), відповідач зазначає, що залишок становить 4909,99 грн.

Однак, суд звертає увагу, що сума боргу 4909,99 грн. стосується заборгованості за послуги з централізованого водовідведення. А за послуги централізованого водопостачання згідно рахунку борг становить 6 121,63 грн. Тож загальна сума боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на жовтень 2023 року, згідно наданого рахунку на початок звітного періоду становить 4909,99 + 6121,63 = 11031,62 грн., а не 4909,99 грн., як зазначає відповідач.

До подання позовної заяви, відповідач не зверталась з претензіями до позивача щодо ненадання або надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості послуг, не зверталась зі скаргами на встановлені тарифи та не висувала позивачу претензій щодо отриманих послуг, що свідчить про згоду з нарахуваннями коштів за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 . Доказів, які б спростовували вказану суму заборгованості, матеріали справи не містять, і відповідачем таких не подано.

Враховуючи те, що відповідачем заявлено про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, варто зазначити таке.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року за заявою № 23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Згідно з розрахунком заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, погашення заборгованості за період з 01.08.2020 року по 01.07.2023 року здійснювалось, проте не в повному обсязі. Оплачувались кошти не в розмірах, які нараховувались позивачем, а в довільних сумах: в жовтні 2022 року 131,40 грн., у квітні 2023 року 65,70 грн., у червні 2023 року - 65,70 грн.

Заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Отже, на дату звернення позивача до суду 27 вересня 2023 року, враховуючи переривання перебігу позовної давності, трирічний строк позовної давності щодо боргу не сплив.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КП «Чернівціводоканал» необхідно стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у сумі 6292,70 грн. за період з 01.08.2020 року по 01.07.2023 року, задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 253, 257, 261, 264, 526, 530, 611, 625 ЦК України, ст.1, 7, 13,16, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274-284, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Чернівціводоканал» заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 6292 (шість тисяч двісті дев`яносто дві) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Чернівціводоканал» суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 18 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: