Справа № 932/1105/23
Провадження № 2-о/932/18/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Красота Тетяна Олександрівна, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад 5 років.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 30.01.2023 року вказана заява була залишена без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків.

19.04.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Красота Тетяна Олександрівна, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій заявник просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2014 року по день смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , з яким він проживав з 2014 року однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на вказану квартиру. 10.12.2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Красоти Т.О. з заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову. Протягом усього часу проживання ОСОБА_2 хворів, оскільки був людиною похилого віку, 1937 року народження. Він отримував невелику пенсію, якої йому не вистачало навіть на ліки, не кажучи вже про сплату комунальних послуг та їжу. Увесь цей час ОСОБА_2 виявляв намір залишити йому - заявнику свою квартиру, однак він не погоджувався, оскільки не мав наміру проживати в м.Дніпрі. 18.08.2018 року ним було укладено шлюб з ОСОБА_3 , яка проживала у квартирі АДРЕСА_2 , він залишився проживати у м.Дніпрі та разом з дружиною продовжували проживати з ОСОБА_2 однією сім`єю до його смерті. Протягом останніх п`яти років він вів з ОСОБА_4 сумісне господарство, тобто був пов`язаний спільним побутом, лікував його за свій рахунок, доглядав його, оскільки останні півроку він був прикутий до ліжка та не міг самостійно пересуватися; наймав жінку, яка за ним доглядала в лікарні, проводив необхідний ремонт у квартирі. Через постійні хвороби ОСОБА_2 він не міг оформити документи на квартиру, як він того хотів.

Ухвалою від 19.04.2023 року суддею відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні заявник, посилаючись на обставини, викладені в заяві, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Як зазначено у пункті 23 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення

факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.06.2020 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

За життя ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований в квартирі за адресою АДРЕСА_3 , співвласником якої він є, та яка є спадковим майном після його смерті.

Вважаючи себе спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до копії спадкової справи № 21/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О., з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 до нотаріуса звернувся 10.12.2020 року лише ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_3 ,після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, яке набрало законної сили та відсутні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно.

Зазначаючи про те, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 необхідно для отримання спадщини після померлого, заявник звернувся до суду з даної заявою.

В обгрунтування заяви про встановлення факту ОСОБА_1 посилається на те, що він постійно проживав разом з ОСОБА_2 однією сім`єю на час відкриття спадщини, а саме в період з 2014 року по день його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2014 року проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 був одиноким, людиною похилого віку, 1937 року народження. Протягом усього часу проживання ОСОБА_2 хворів, він отримував невелику пенсію, якої йому не вистачало навіть на ліки, не кажучи вже про сплату комунальних послуг та їжу. ОСОБА_1 вів з ОСОБА_4 сумісне господарство, був пов`язаний з ним спільним побутом, лікував його за свій рахунок, доглядав його, купував продукти, готував їжу та годував його, оплачував комунальні послуги. Коли ОСОБА_2 перебував у лікарні, ОСОБА_1 купував для нього ліки, знайшов та оплатив сиділку для догляду за ним в лікарні, вони весь час дружньо спілкувалися. Увесь цей час ОСОБА_2 виявляв намір залишити ОСОБА_1 свою квартиру, однак він не погоджувався, оскільки не мав наміру проживати в м.Дніпрі.

18.08.2018 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , яка проживала у цьому ж будинку у квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 залишився проживати у м.Дніпрі та разом з дружиною вони продовжували проживати у вказаній квартирі разом з ОСОБА_2 однією сім`єю до його смерті. Оскільки останні півроку до смерті ОСОБА_2 був прикутий до ліжка та не міг самостійно пересуватися, він наймав жінку, яка за ним доглядала, ОСОБА_1 проводив необхідний ремонт у квартирі. Коли ОСОБА_2 помер, ОСОБА_1 з дружиною поховали його.

Факт проживання заявника ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 з 2014 року та на час відкриття спадщини підтверджується поясненнями в судовому засіданні свідків.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_2 . Їй відомо, що ОСОБА_1 жив разом з ОСОБА_2 в одній квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 до цього був самотнім близько 10 років, у нього була хвороба ОСОБА_6 . ОСОБА_1 турбувався про нього, купував ліки та продукти харчування, готував їжу, оплачував комунальні послуги. Коли ОСОБА_2 тяжко захворів, ОСОБА_1 переносив його на руках до швидкої допомоги, возив ліки та продукти йому у лікарню, доглядав за ним. Після одруження ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , вони разом стали проживати у квартирі ОСОБА_2 , доглядали за ним, готували їжу, кормили, допомагали, прибирали, жили однією сім`єю, між ними були добрі відносини; ніхто з родичів ОСОБА_2 не відвідував, поховав його та організував помінальний обід також ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що в 2014 році вона почала орендувати квартиру будинку АДРЕСА_4 , в будинку вона познайомилась з ОСОБА_1 , який жив з дідусем ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_5 , доглядав за ним, платив за комунальні послуги, продукти харчування, готував їжу, під час його перебування у лікарні також доглядав його. В 2018 році вона одружилась з ОСОБА_1 і вони продовжували доглядати за ОСОБА_2 разом, жили у його квартирі. В 2020 році ОСОБА_2 став лежачим хворим, вони за ним доглядали, носили в ванну та мили, кормили, обробляли пролежні, а коли він вмер, то поховали його. Між ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_2 дуже були хороші відносини, вони часто розмовляли, чай пили, фото дивились.

Таким чином вбачається, що з 2014 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, мали спільний побут та взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство, тобто складали сім`ю у розумінні положень ч.2, 4 ст. 3 СК України.

З огляду на встановлені судовим розглядом справи обставини, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2014 року по день смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника з ОСОБА_2 за вказаною адресою на час відкриття спадщини залежить виникнення спадкових прав заявниці та можливість їх подальшої реалізації, тоді як іншого порядку встановлення такого факту законом не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,10, 259, 263-265, 315, 318 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Красота Тетяна Олександрівна, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в період з 2014 року по день смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева