Дата документу 14.06.2023Справа № 554/3220/23
Провадження № 2/554/5364/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участю секретаря Янушкевіч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що 07.12.2018 року між нею та відповідачем у Київському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстровано шлюб, актовий запис №204. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння, часті сварки, із чоловіком вони спільно не проживають. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із матір`ю. Спору, щодо поділу майна між сторонами немає.

Просить розірвати шлюб, та стягнути на її користь із відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до повноліття дитини, а також аліменти на утримання колишньої дружини до досягнення трирічного віку спільною донькою, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, починаючи стягнення із дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді від 17.04.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони у судове засідання не з?явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 07.12.2018 року уклали шлюб, про що Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено актовий запис №204 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Дочка зареєстрована і проживає із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Департаменнту з питань реєстрації від 06.12.2021 року.

Відповідно до с. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх дочки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню.

Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно, обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2).

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, що є його обов`язком відповідно до ст. 180 СК України.

Отже, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи задовільний стан здоров`я дитини та його матеріальне становище; а також - задовільний стан здоров`я відповідача; його матеріальне становище; відсутність у нього на утриманні інших осіб, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні матері.

Відповідно до ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 182 СК України та пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, враховуючи його можливість надавати матеріальну допомогу, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 трьох років. У задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити за необґрунтованістю.

Позивачка ОСОБА_3 від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1073,60 гривень підлягає стягненню з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,211,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 105, 112,113, 114, 180-183,191Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 07.12.2018 року у Київському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №204 - розірвати.

Після розірвання прізвище позивачки не змінювати на дошлюбне.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, починаючи стягнення з 14.04.2023 року.

В задоволенні інших вимог позивачці ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП не відомо, проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.М.Черняєва