Справа № 585/4460/23
Номер провадження 2/585/1068/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 і просить: 1) Стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 16.06.2021 року в розмірі 1373,30 доларів США, в тому числі 1300,00 доларів США сума основного боргу, 73,30 доларів США - три проценти річних від простроченої суми. 2) ???Справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову вказав, що 16.06.2021 року він надав ОСОБА_2 позику в розмірі 1300 $ (одну тисячу триста доларів США). На підтвердження укладення договору позики від 16.06.2021 року та отримання зазначеної суми ОСОБА_2 передала йому розписку, в якій вказала, що позичила в борг 16.06.2021 року у нього на строк 6 місяців 1300 доларів США. Однак, позичальник в установлений договором строк та по даний час мені позику не повернула. Розпискою від 16.06.2021 року встановлений строк позики - 6 місяців, тобто термін виконання зобов`язання (повернення коштів) настав 16.12.2021 року, тому саме з цієї дати починається нарахування трьох відсотків річних. Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення 1300 $ х 3 х 686 : 365 : 100 = 73,30 доларів США Такий чином сума боргу за договором позики від 16.06.2021 року з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, становить: 1300 $ + 73,30 $ = 1373,30 доларів США. Офіційний курс гривні до іноземної валюти, встановлений Національним банком України станом на 02.11.2023 року становить 36,5686 грн. за 1 $ 1373,30 $ * 36,2655 =49803,41 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача ОСОБА_3 надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи з її обов`язковою участю не надала.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 16.06.2021 року ОСОБА_2 отримала в позику від ОСОБА_1 суму в розмірі 1300 дол. США строком на шість місяців, згідно з розпискою від 16.06.2021 р. в якій зазначила: « Я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 с. В.Б. вул. Польова позичаю в долг 16.06.2021 р. в ОСОБА_1 на строк 6 місяців 1300 доларів США» (а.с. 4).

Наведене свідчить, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу виконання грошових зобов`язань за договором позики.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони випливають з договірних відносин і регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд вважає доведеним факт укладення договору позики між позивачем та відповідачем, що підтверджується належним чином завіреної копії розписки, наданою суду позивачем.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

При укладенні договорів позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання.

Позивач надав відповідачеві кошти в борг, в той час як зобов`язання відповідачем виконані не були.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Досліджуючи боргову розписку чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність належним чином завіреної копії боргової розписки від 16.06.2021 року, яку позивач надав суду, свідчить про невиконане зобов`язання відповідачем, та підтверджує факт укладення договору позики.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.

Відповідач не правомірно користувався чужими грошовими коштами у розмірі 1300 доларів США з 16.06.2021 року.

З цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постанови від 10 квітня 2018 року при розг ляді справи № 910/10156/17 ( провадження № 12-14гс 18) дійшла правових висновків про те, що наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення виконання грошового зобов`язання ( як договірного так і позадоговірного), є нарахування 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати сплату процентів, розмір яких визначений договором або законом ( зокрема, частиною 1 статті 1048 ЦК, - у правовідносинах, що виникають з договору).

Враховуючи викладене, ключовим у застосуванні вказаних вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто наступає прострочення виконання грошового зобов`язання. До цього моменту можливим є нарахування процентів у якості плати, зокрема, згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК, після цього моменту - нараховуються три проценти річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно вимогам ст. 625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Та обставина, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в сумі 1300 доларів США підтверджена дослідженими судом доказами у їх сукупності і не заперечується самим відповідачем.

З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що сума боргу становить 1300 доларів США, сума санкцій становить: 1300х3%х686:365:100=73,30 доларів США. На підтвердження вказаного факту позивачем представлена письмова розписка, надана відповідачем.

Оскільки, відповідач в добровільному порядку належним чином позику не повертає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму позики у розмірі 1373,30 доларів США, що еквівалентно 49803,41 грн.

Крім цього, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1073,60 грн. сплаченого при подачі позову судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 16.06.2021 року в розмірі 1373,30 доларів США, що еквівалентно 49803,41 грн. ( сорок дев`ять тисяч вісімсот три гривні сорок одна копійка) в тому числі 1300,00 доларів США сума основного боргу, 73,30 доларів США - три проценти річних від простроченої суми та судові витрати в розмірі одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок ( 1073,60 грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга