КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9135/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Кулікової С.В., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Кравинської Юлії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських № б/н від 26.07.2019 у розмірі 223 648,34 грн, з яких: 164 086,40 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 35 853,70 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12 186,34 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 11 521,90 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26.07.2019. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування, а відповідачу надано у користування кредитну картку типу: Преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт до 200 000 грн). Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту з щомісячними платежами, визначеними у договорі. Позивач виконав свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг в повному обсязі, однак, відповідач порушив умови договору внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських № б/н від 26.07.2019 у розмірі 164086,40 грн (тіло кредиту) та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3354,74 грн.

В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвокат Кравинська Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів у розмірі 164086,40 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовувала тим, що наявний в матеріалах справи -виписка по картковому рахунку, вбачається що станом на 26.07.2019 року без будь-яких погоджень з відповідачем умов і розміру кредитного ліміту, позивачем було встановлено на банківську картку відповідача кредитний ліміт в розмірі: 171000 грн. Після чого позивачем було виконано списання з карткового рахунку суми грошових коштів в розмірі 152 139,58 грн. Зазначає, що далі вказувалась операція поповнення карткового рахунку, однак всі подальші операції такі як "зняття щомісячної комісії за обслуговування кратки", "Списання відсотків за користування кредитним лімітом" збільшують від`ємне значення на картці відповідача, яке розраховується від суми створеного внаслідок списання коштів боргу - 152139,58 грн.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник апелянта вказувала, що позивач надає в якості доказу укладення з відповідачем кредитного договору копію Анкети датованої 26.07.2019 року, проте позивач не пред`явив і матеріали справи не містять будь-яких доказів, що відповідач отримав кредит 26.07.2019 року в сумі: 152 139,58 грн, а навпаки, від`ємне значення цієї суми створюється на підставі списання з карткового рахунку, а не зняття готівки відповідачем чи будь-якої операції Банку на користь позичальника.

Представник апелянта вважає, що стягнення з відповідача припустимо існуючої до 26.07.2019 року заборгованості в сумі 152 139,58 грн у складі основного боргу на підставі договору надання банківських послуг від 26.07.2019 року, являється незаконним, не обгрунтованим, порушує визначені ст.ст. 12, 76, 78, 82 ЦПК України принцип доказування та поняття доказів, змагальності і рівності учасників процесу, оскільки будь-яка заборгованість до 26.07.2019 року жодним чином не підтверджена матеріалами справи.

Звертаючись з апеляційною скаргою представник апелянта надав власний розрахунок, на її думку, суми боргу відповідача перед позивачем за період з 26.07.2019 року по 30.08.2021 року на підставі договору надання банківських послуг, укладеного між позивачем та відповідачем 26.07.2019 року у спосіб підписання відповідачем заяви-анкети від 26.07.2019 року:

164086,40 грн (тіло кредиту, що включає суму 152139,58 грн за період до 26.07.2019 року) - 152139,58 грн (ймовірна сума заборгованості, документальна підстави якої відсутні в матеріалах)-19386,90 (сума списаних (погашених) відсотків, нарахування та списання яких здійснено безпідставно і що призвело до збільшення основного боргу відповідача перед позивачем на таку суму) = -7440,08 грн.

На підставі викладено представник апелянта вважає, що будь-яка заборгованість відповідача перед позивачем за період з 26.07.2019 року по 30.08.2021 року на підставі договору надання банківських послуг, укладеного між позивачем та відповідачем 26.07.2019 року відсутня.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що в матеріалах справи наявна виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, де вказано, що заборгованість за тілом кредиту становить - 164 086,40 грн, підтверджує заборгованість ОСОБА_1 за виданим кредитом. Також висновки обгрунтовані тим, що кредитний договір від 26.07.2019, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк», відповідачем не оскаржувався, недійсним у судовому порядку не визнавався. З наявного розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник вносив кошти на виконання умов договору, чим підтвердив отримання ним кредитних коштів.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в «Приватбанку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначених в цих документах розмірах і порядку нарахування. Також суд першої інстанції зазначав, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.02.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (травень 2022 року), тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

В цій частині судове рішення не оскаржується сторонами.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№6-16цс15), від 22 березня2017 року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року № 61-33662св18.

Встановлено, що 26.07.2019 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 26.07.2019 станом на 30.08.2021 складає 223 648,34 грн., з яких: 199 940,10 грн. - заборгованість за кредитом, в тому числі: 164086,40 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 35 853,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 12 186,34 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; - 11 521,90 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-12).

Окрім того, позивачем до суду надано виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за період з 03.04.2018 року по 01.09.2021 рік, з якої вбачається, що відповідач користувався такими коштами в повному обсязі. (а.с. 13-26).

З розрахунку наданого позивачем та виписки про рух коштів за договором № б/н від 26.07.2019 року вбачається, що відповідач користувалася такими коштами в повному обсязі.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 , зміна кредитного ліміту відбувалась: 26.07.2019 року - кредитний ліміт 171 000 грн; 30.09.2020 року - кредитний ліміт 200 000 грн; 24.04.2021 року - кредитний ліміт 192 500 грн (а.с. 27).

Відповідно до довідки банку для користування картковим кредитним рахунком відповідачу було видано наступні кредитні картки (а.с. 28):

- 03 квітня 2018 року - кредитну картку № НОМЕР_1 з терміном дії до березня 2021 року;

- 02 листопада 2018 року - кредитну картку № НОМЕР_2 з терміном дії до жовтня 2021 року;

- 26 липня 2019 року - кредитну картку № НОМЕР_3 з терміном дії до квітня 2022 року;

- 26 грудня 2019 року - кредитну картку № НОМЕР_4 з терміном дії до листопада 2022 року.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованість за тілом кредиту, яка виникла на підставі кредитного договору № б/н від 26.07.2019 року, оскільки відповідач підписав Анкету-заяву та на підставі цього йому було встановленно кредитний ліміт на платіжну картку (типу Преміальна картка WorldBlack Edition) у розмірі 200 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну ліміту умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача. Крім того, матеріали справи не містять доказів про повернення вказаних коштів позивачу.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не пред`явив суду будь-яких доказів надання відповідачу коштів у сумі 152 539,58 грн чи документів на підтвердження підстав, з яких обліковується борг відповідач від зазначеної суми з 26.07.2019 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в матеріалах справа наяна виписка по рахунку відповідача, що є фінанансовим документом, з якої вбачається отримання коштів відповідачем. В свою чергу відповідач не надав жодного доказу на спростування зазначених документів.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач неправомірно в односторонньому порядку нараховував та списував відсотки, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки стягувач має право вживати всі можливі шляхи та способи щодо захисту своїх прав щодо стягнення заборгованості до повної її погашення.

Доводи апеляцінйої скарги щодо незаконності та необгрунтованості розрахунку заборгованості оцінюються судом апеляційної інстанції критично, оскільки наданий банком розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом по справі та кореспондує з іншими матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», що призвело до порушення прав останнього.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 634, 1054 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 4800 грн.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції - без змін, тому колегія суддів вважає, що немає підстав для стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, сплачених або таких, що мають бути сплачені ним, як стороною не на користь якої ухвалене судове рішення за результатом апеляційного перегляду даної справи по суті спору, відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, вимоги щодо стягнення з позивача на користь скаржника судових витрат, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374,375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кравинської Юлії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 березня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «14» червня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник