Провадження № 2/161/971/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Мельник М.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про захист прав споживача шляхом зобов`язання укласти договір, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Державного комунального підприємства (далі ДКП) «Луцьктепло» про захист прав споживача шляхом зобов`язання укласти договір.

Свої вимоги, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, відповідь на відзив, відповідь на додаткові пояснення, обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок обладнаний внутрішньо будинковими системами централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Луцька.

Вказує, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року №1022) затверджено моделі типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року №1023) затверджено моделі типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води.

Однак, зазначає, що запропонований та оприлюднений на офіційному сайті відповідача «Публічний договір приєднання про надання послуг з постачання гарячої води» від 31.12.2020 року, який за текстом є укладеним на підставі типового договору з власником (користувачем) будівлі про надання послуг з постачання гарячої води, містить істотні розбіжності з моделями типових договорів, затвердженим КМУ, не відповідає їм за змістом, а тому є нікчемними з моменту їх оприлюднення.

Також, вважає, що відповідачем порушені вимоги ст.ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не запропоновано та не укладено індивідуальний договір на надання послуг, згідно затверджених КМУ типових договір про надання послуг, що призводить до порушення її прав як споживача послуг ДКП «Луцьктепло».

На підставі наведеного, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд, зобов`язати відповідача усунути порушення вимог ст.ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» шляхом невідкладного укладення із співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 «Індивідуального договору на надання послуг з постачання теплової енергії» та «Індивідуального договору на надання послуг з постачання гарячої води» відповідно до типових договорів про надання послуги, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року №1022).

У відзиві на позовну заяву, додаткових поясненнях відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача. Вказує, що відповідно до вимог Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, то з ними укладається індивідуальний договір, що є публічним договором приєднання, який вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування, співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин. Крім того, зазначає, що саме на споживачів покладений обов`язок укласти договір про надання житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву, відповідь на відзив, заяву про уточнення позовних вимог підтримала з підстав у них зазначених. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, додаткових поясненнях. Просив суд, відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №577-1 від 24 вересня 2013 року ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Вказане рішення розміщене на офіційному сайті Луцької міської ради https://www.lutskrada.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються ДКП «Луцьктепло» за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що відповідач не виконує обов`язку щодо укладання індивідуальних договорів на надання послуг з постачання гарячої води із співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Пунктом 1 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Дана норма виключає будь-який примус щодо укладення договору на надання комунальних послуг.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону, - у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Судом встановлено, що а ні об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а ні будь-хто інший від імені співвласників будинку за адресою АДРЕСА_1 , а ні позивач не зверталися до ДКП «Луцьктепло» щодо укладення договору на обслуговування внутрішньо будинкових мереж будинку, а також з проектом договору про надання комунальних послуг.

Разом з тим, у статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642 - 643 ЦК України.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору, статті 6, 627 ЦК України визначають, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У спорі, що виник при укладанні або зміні договору, необхідно доводити правомірність кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

У даному випадку, ОСОБА_1 звернулась з позовними вимогами про установлення правовідносин, в тому числі шляхом зобов`язання відповідача до укладення відповідних договорів, при цьому, остання не зверталася до ДКП «Луцьктепло» з пропозицією до укладення договору, проектом такого договору або внесення змін до нього, відтак, надала згоду на запропонований відповідачем публічний договір, що розміщений на сайті КП «Луцьктепло» за посиланням: https://www.teplo-dkp.lutsk.ua/ua/publichnyy_dogovir_pro_nadannya_novyh_ poslug/.

Разом з тим, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків (статті 6, 12 - 15, 20 ЦК України, статті 3 - 5 ЦПК України) можна дійти висновку, що у разі відмови комунального підприємства чи споживача укласти договір про надання послуг з постачання гарячої води, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 577/3125/15-ц від 04.09.2019 року.

Отже, проаналізувавши вказані норми закону та врахувавши встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не надано умови, на яких вона просила зобов`язати укласти договір, а відтак відсутні законні підстави для задоволення таких позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 6, 12-15, 16, 20, 627, 628, 638 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України«Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про захист прав споживача шляхом зобов`язання укласти договір.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач Державне комунальне підприємство «Луцьктепло», , адреса місцезнаходження: 43006, м. Луцьк, вул. Гулака Атремовського, 20.

Повне судове рішення складено 12 червня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.