Справа № 587/1192/23
16 червня 2023 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,
Представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на спадкове майно на земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0467 га та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3270 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 .
Заявлені вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 та після її смерті відкрилася спадщина. Позивач як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Проте, постановою нотаріуса від 17.11.2022 року на звернення представника позивача з питання видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки,надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0467 та ведення особистого селянського господарства площею 0,3270 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_5 , було відмовлено. Підставою відмови стало те, що відповідно до правовстановлюючих документів на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , співвласниками будинку являються: на частки померла ОСОБА_6 , на 1/8 частку ОСОБА_7 та на 1/8 частку ОСОБА_8 , у той час як згідно державних актів земельні ділянки за цією ж адресою передано у власність ОСОБА_5 в цілому та відомості про інших співвласників відсутні.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника ОСОБА_9 надійшла заява про проведення судового засідання без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.
Від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшли письмові відзиви на позовну заяву, в яких зазначають, що проти позову не заперечують.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 10) та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.
За життя ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на частку, свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку, виданих Сумською районною державною нотаріальною конторою 20.12.1990 року за р. №№2110,2112 та договору дарування 1/8 частки житлового будинку, посвідченого Битицькою сільською радою народних депутатів Сумського району Сумської області 21.10.1991 року за р. №61, була співвласником частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с. 20).
Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії СМ №556385 та СМ №556384 ОСОБА_5 є власником земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0467 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3270 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7,8-9).
Як вбачається з копії спадкової справи №42/2020, відкритій до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .11.2019 року ОСОБА_5 , спадщину після її смерті прийняла онука ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом (а.с. 32-73).
17.11.2022 року представник позивача звернулася до державного нотаріуса Сумської районної нотаріальної контори Блошенко В.І. з питання видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки,надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0467 та ведення особистого селянського господарства площею 0,3270 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_5 . Проте постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 12-14).
Відмова нотаріуса обґрунтована тим, що відповідно до правовстановлюючих документів на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , співвласниками будинку являються: на частки померла ОСОБА_6 , на 1/8 частку ОСОБА_7 та на 1/8 частку ОСОБА_8 , у той час як згідно державних актів земельні ділянки за цією ж адресою передано у власність ОСОБА_5 в цілому та відомості про інших співвласників відсутні.
У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу
України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України).
Ст. 1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України).
Згідно ст. ст. 1268, 1296,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.
Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.
Зазначені норми земельного та цивільного законодавства закрпілюють принцип цілісності та єдності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований та встановлюють, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.
Таким чином, особа, яка є власником будівлі чи споруди (та/або частини), стає власником відповідної земельної ділянки (та/або частини). При цьому слід виходити з того, що навіть в разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на цій ділянці об`єкти. Це правило стосується у випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак ділянка набула ознак об`єкту права власності (постанова ВСУ від 15.05.2017 року у справі №705/6917/14-ц, постанова ВСУ від 01.11.2017 року у справі №334/2465/14-ц).
У постанові від 21.03.2018 року у справі №686/950/16-ц ВСУ звернув увагу на те, що ч. 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
За таких обставин, набуття позивачем права власності на часток житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , створює правові підстави для переходу до неї права на часток земельних ділянок, як співвласника об`єкта нерухомості, розташованого на них, у розмірі відповідно до положень статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України відповідно до принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди.
З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 377, 1216-1218, 1261, 1268, 1296-1297 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. ст. 89, 259, 263-265,268 ЦПК України суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на часток земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0467 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3270 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко