ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/3868/18 Номер провадження 22-ц/814/1616/23Головуючий у 1-й інстанції Попова В.О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Андрейко Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 12 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , треті особи , які не заявляють самостійних вимог , щодо предмета спору : приватний нотаріус Варнікова Ксенія Вікторівна, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Горобець А.А. звернулась з позовом до суду, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її сина - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частину квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та право власності на 1/6 частини автомобіля KIA CERATO (2007) державний номерний знак НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за життя спадкодавець уклав Договір дарування частини квартири №3-119 від 16.01.2009 року, згідно з яким:

-1/3 частка квартири була подарована колишній дружині - ОСОБА_4 ;

-1/3 частка квартири подарована доньці - ОСОБА_2 (далі -Відповідач);

-1/3 частка квартири залишилась спадкодавцю.

Таким чином, спадкоємці спадкують в рівних частках - 1/3 частки квартири та автотранспортний засіб, які залишились після померлого сина Позивачки , і підлягають розподілу між сторонами. Заяву про прийняття спадщини Позивачкою було подано у встановленому законом порядку приватному нотаріусу Варніковій К.В., у якої 20 січня 2018 року вже була відкрита спадкова справа №61886145 відносно спадщини за померлим сином Позивачки. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги за законом і частки у спадщині кожного із них за законом є рівними. Проте через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів позивач не отримала свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на положення статей 1216, 1217, 1258, 1268, 1270 ЦК України, позивачка, в інтересах якої діє адвокат Горобець А.А., вважала, що для оформлення права власності на спадкове майно за законом та захисту своїх спадкових прав, немає іншого способу, як звернення до суду із позовною заявою. Разом з тим, після залучення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якості співвідповідача, представник позивача адвокат Горобець А.А. через канцелярію суду подала уточнену позовну заяву (вх.№4952 від 05.02.2021 року), в якій просила визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/9 частину квартири, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 та право власності на 1/3 частини автомобіля KIA CERATO (2007), державний номерний знак НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 17.04.2019 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та залучено в якості законного представника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Вирішуючи питання про залучення в якості законного представника малолітнього співвідповідача Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, суд виходив з того, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова знаходиться справа № 644/1461/19 (2/644/269/20) за позовомОСОБА_4. , де малолітній ОСОБА_3 є відповідачем.

Ухвалою суду від 19.06.2019 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Горобець А.А. зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 644/1461/19 (2/644/269/20) за позовом ОСОБА_4 доОСОБА_1. , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служби у справах дітей ХМР, приватний нотаріус Варнікова Ксенія Вікторівна про визнання права власності.

Ухвалою суду від 18.05.2020 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Горобець А.А. поновлено.

Ухвалою суду від 13.05.2021 року залучено в якості законного представника малолітнього ОСОБА_3 його матір - ОСОБА_4 .. Таким чином змінено процесуальний статус ОСОБА_4 з третьої особи на законного представника малолітнього відповідача ОСОБА_3 .. На момент постановлення ухвали рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.02.2020 року по справі № 644/1461/19 (2/644/269/20) набрало законної сили.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова позов ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Горобець А. А. - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини автомобіля КІА СЕRАТО (2007), чорний, № двигуна НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 судовий збір в розмірі по 657 (шістсот п`ятдесят сім ) гривень з кожного.

В задоволенні вимоги про розподіл судових витрат на правничу допомогу - відмовлено.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .. Позивачка не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, вважає що рішення місцевого суду є незаконним та необгрунтованим, судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, через що вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, передбаченим статтею 352 Цивільного процесуального Кодексу (далі - ЦПК ) України .

Апелянт зазначає, що її представником було надано вичерпний перелік документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію угоди про надання професійної правничої допомоги, додаткову угоду N°1, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок суми судових витрат, які Позивачка понесла в зв?язку з розглядом справи.

Проте, суд першої інстанції посилаючись на відсутність документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов?язаних із наданням правової допомоги - квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, відмовив в задоволенні стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, які Позивачка понесла в зв?язку з розглядом справи.

Скаржник просить скасувати частково рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12 липня 2021 року в частині відмови у стягненні судових витрат на правничу допомогу, та ухвалити в цій частині нове , яким задовольнити позовні вимоги , щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення оскаржується лише в частині відмови розподілу судових витрат , а отже перегляд рішення здійснюється судом апеляційної інстанції виключно в цій частині.

Так, дослідивши матеріали справи , колегія суддів вважає, що рішення районного суду в оскаржуваній частині ухвалене з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з слідуючих підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Згідно із висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано: договір про надання правової допомоги №23/04/21 від 23.04.2021 року ; додаткову угоду №1 до договору 23/04/21 про надання професійної правничої допомоги від 23.04.2021 ; акт приймання-передачі наданих послуг з видами та описом наданих послуг від 09 липня 2021 року , відповідно до якого позивач сплатив адвокату Горобець А.А. - 10 000 грн.( гонорар) за правову допомогу.

Таким чином, з урахуванням проценту задоволених позовних вимог при розгляді справи судом першої інстанції (65,7% , що складає 6 570 грн.) з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 3285 , 00грн. з кожного витрат за надання правової допомоги. (10000*65,7% = 6570; 6570/ 2= 3285)

Відповідно до п.2,ч.1.ст374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст..376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Також при відкритті апеляційного провадження ухвалою Харківського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційну скаргу задоволено, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції підлягають компенсації відповідачами на користь держави , в сумі 981 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.137, 141, 374,376,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12 липня 2021 року - частково скасувати в частині відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалити у відповідній частині нове судове рішення.

Вимогу ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3285 , 00грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 981 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя : В.М. Триголов

Судді : А.І.Дорош

О.А. Лобов