Провадження № 2/357/2904/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

30.08.2023 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4881,76 грн. та 100 000 моральної шкоди, завданої злочином.

І. Позиція сторін у справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 11.08.2018 року близько 07 год.30 хв., біля торгового місця ФОП « ОСОБА_3 » на території ринку «Центральний» по АДРЕСА_1 , під час сварки, на ґрунті триваючих неприязних відносин, відповідач умисно наніс 4-5 ударів кулаками в ліву частину обличчя позивача та 2 удари по тулубу і по руках. Внаслідок таких дій, відповідач спричинив тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. За результатами кримінального провадження щодо ОСОБА_2 його вина доведена. Під час судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_2 подав клопотання про закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України, тобто з нереабілітуючих обставин. Позивач стверджує, що своїм кримінальним правопорушенням ОСОБА_2 заподіяв позивачу матеріальну та моральну шкоду. Позивач двічі проходив лікування в умовах стаціонару, мав тяжкий стан після травми та на даний час його стан не відновився. Позивач просив суд стягнути з відповідача кошти в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної і моральної шкоди.

В судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, позивач уточнив та зменшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 96500 грн.

Відповідач позов визнав частково. Не заперечив факту нанесення позивачу тілесних ушкоджень та закриття кримінального провадження за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідач пояснив, що частково вже сплатив позивачу кошти, але мали місце якісь збої в банківській системі при внесенні платежів, а тому відповідач вважає, що відшкодував більшу суму, ніж 5500 грн. Відповідач просив врахувати, що має на утриманні малолітню доньку, має незначний дохід , торгує, маючи на ринку одне торгівельне місце, а позивач має 5 таких місць, веде себе нахабно, бажав забрати у відповідача засоби до існування, спровокував бійку.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

10.10.2023 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с.41).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, просили задовольнити уточнені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідач позов визнав частково, просив врахувати його сімейний та матеріальний стан.

Заслухавши позицію учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 11.08.2018 року близько 07 год. 30 хв., біля торгового місця ФОП « ОСОБА_3 » на території ринку «Центральний» по АДРЕСА_1 , під час сварки, на ґрунті триваючих неприязних відносин, ОСОБА_2 умисно наніс 4-5 ударів кулаками в ліву частину обличчя ОСОБА_1 та 2 удари по його тулубу і по верхніх кінцівках.

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 26.01.2021 року у справі №357/1270/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначено покарання.

В апеляційній інстанції позивач заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, в зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України та просив закрити кримінальне провадження (а.с.29-31).

Зі змісту позовних вимог, вбачається, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні, ніс матеріальні витрати.

Судом встановлено, що на час розгляду даної справи судом, відповідач відшкодував позивачу витрати на лікування.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

За ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна /немайнова/ шкода, заподіяна громадянину, також підлягає відшкодуванню. При цьому розмір моральної шкоди визначається судом з врахуванням характеру та ступеню діяння, особи, яка заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У відповідності до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди розмір відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

В ухвалі Київського апеляційного суду від 03.04.2023 року по справі №357/1270/19 зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду в порядку цивільного судочинства.

З огляду наведеного, даючи оцінку встановленим обставинам та наданим доказам, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення. Позивачем та його представником обґрунтовано підстави та частково розмір цієї шкоди.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

В даному випадку, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що в рамках кримінального провадження було встановлено, що відповідач спричинив тілесні ушкодження позивачу, в зв`язку з чим ОСОБА_1 проходив лікування, зазнав страждань, ніс матеріальні витрати, був змінений його звичайний спосіб життя.

Однак, позивач не обґрунтував та не довів зазначеного ним розміру моральної шкоди (100 000 грн.), відсутній висновок судово-психологічної експертизи з даного питання встановлення факту моральних страждань та орієнтовного розміру відшкодування моральної шкоди. Не надання обґрунтованого розрахунку призводить до оцінки судом на власне переконання розміру відшкодування моральної шкоди за позивача.

Виходячи із засад справедливості та пропорційності, враховуючи обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, суд вважає, що в даному випадку розмір моральної шкоди слід оцінити в 10 000 грн., що за мінусом вже відшкодованої відповідачем частини моральної шкоди в сумі 3500 грн., в кінцевому розрахунку становить 6500 грн.

Таким чином, враховуючи душевні страждання позивача внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій, через що позивач був позбавлений деякий час звичного способу життя, можливості працювати, був вимушений звертатися до суду за відновленням порушеного права, а також, враховуючи ступінь вини відповідача, та із застосуванням принципів розумності і справедливості суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 6500 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 6500 грн. (шість тисяч п`ятсот гривень) .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) в дохід держави судові витрати по справі в сумі 1073 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 13.12.2023 року

Суддя О. Я. Ярмола