Справа № 463/7449/22
Провадження № 2/463/637/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Назара Р.М.

позивача ОСОБА_1

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що колишня дружина ОСОБА_2 тривалий час - 10 років, не бере участі у вихованні спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, його навчання, підготовку до самостійного життя, вже тривалий час (більше року), зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, не цікавиться його життям та тим, як він проводить дозвілля, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Спроби позивача без звернення до відповідних інстанцій, щодо виконання відповідачем своїх обов`язків, щодо спільного виховання та піклування про сина виявилось марними, а відтак позивач змушений звернутись до суду для захисту прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 30 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним вище, просив позов задоволити. Зазначив, що перебував в шлюбі 10 років, розлучився з відповідачкою в 2021 році, однак вони не жили до 10 років разом. Син увесь цей час перебував з позивачем, позивач займається опікою і вихованням, несе всі витрати пов`язані з утриманням сина. Відповідач участь у вихованні сина не бере, в школу до сина не ходила, зловживає алкогольними напоями, живе зі співмешканцем, не виходить на зв`язок протягом останніх пів року.

Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, на адресу суду подала відзив, у якому зазначила, що визнає позов свого колишнього чоловіка ОСОБА_1 щодо позбавлення її батьківських прав щодо їх сина - ОСОБА_3 в повному обсязі, оскільки вона не піклувалася та не піклується про фізичний і духовний розвиток їх сина, не цікавилася та не цікавиться його навчанням, підготовкою до його самостійного життя, їх син вже тривалий час, більше 10 років проживає з позивачем, весь цей час відповідач не бере участі в утриманні сина, забезпеченні його медичним доглядом та ін., що необхідно для розвитку і функціонування дитини.

Третя особа в судове засідання не з`явилась,на адресу суду скерувала висновок органу опіки та піклування від 25.04.2023 №260001-вих-49150, щодо надання висновку по розв`язанню спору по справі, відповідно до якого Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає за доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, позов задовольняє з таких підстав.

У відповідності до ч.2,3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Крім цього, статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 59 Закону України «Про освіту», статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Крім цього, як роз`яснив у своїй постанові Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до акту правління ОСББ «Скрипника -25А» №59/57 від 12.10.2022 року (а.с.12), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно зареєстрований і постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , виховує сам неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати ОСОБА_2 розлучилася із чоловіком, виписалась із квартири, більше 10 років за адресою не з`являється, станом справ у сина не цікавиться, його вихованням не займається.

Крім того, відповідно до Характеристики середньої загальноосвітньої школи №13 від 04.10.2022 року №179 (а.с.13) стосовно ОСОБА_3 , серед батьків за останні роки лише тато приділяв належну увагу вихованню сина (відвідував батьківські збори і позакласні заходи сина, спілкувався з класним керівником і вчителями). Мати не цікавилася навчальним процесом ОСОБА_3, зв`язку з нею не було.

Відповідно висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації від 25.04.2023 №260001-вих-49150 (а.с.60), комісія прийшла до такого висновку: «Враховуючипредставлені документи, пояснення батьків та дитини, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 20.04.2023 року №8, оскільки матір самоусунулася від батьківських обов`язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, керуючись ст.ст. 141,150, 164 Сімейного кодексу України, «Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає за доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Судом встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою дитиною, вже близько 10 років проживає разом з батьком ОСОБА_1 , навчається у ДНЗ «Львівське вище професійне училище дизайну та будівництва».Матір дитини не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, фінансово не забезпечує.

Наведені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду і відповідачем не спростовані.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19, відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав.

Більш того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 Верховний Суд зауважив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чиінших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

З врахуванням наведеного, оскільки відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього ОСОБА_3 , оскільки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, не цікавиться його життям та тим, як він проводить дозвілля, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,4 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81,141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,4 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа: Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, місцезнаходження: м.Львів, пр.Червоної Калини, 66, Код .

Повний текст рішення суду складено 14 червня 2023 року.

Суддя: Гирич С. В.