ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/615/22
Номер провадження 22-ц/818/785/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 24 лютого 2023 року в складі судді Буніна Є.О. у справі № 636/615/22 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місті Чугуєві Головного територіального управління юстиції в Харківській області на дії державного виконавця, стягувач ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місті Чугуєві Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі- МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місті Чугуєві ГТУЮ в Харківській області) на дії державного виконавця, стягувач ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що 04 грудня 2021 року під час керування транспортним засобом він був зупинений патрульною поліцією та в ході перевірки документів з`ясовано, що 05 серпня 2019 року постановою державного виконавця його було обмежено у праві керування транспортними засобами. Патрульною поліцією вилучені права та складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Про існування виконавчого провадження та застосування обмежень державним виконавцем його повідомлено не було, постанова про відкриття виконавчого провадження від 19 липня 2018 року йому не направлялась та про існування зазначених обставин йому стало відомо під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 07 грудня 2021 року.

Вважає, що виконавчі дії проводились із порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Він не ухилявся від сплати аліментів, самостійно надавав інформацію щодо офіційного працевлаштування. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази направлення та отримання ним кореспонденції на адресу реєстрації та відому фактичну адресу.

Вказував, що розмір заборгованості по сплаті аліментів підлягає перерахуванню, оскільки наявний в матеріалах розрахунок здійснено зі слів позивачки, яка з 2009 року по 2015 рік отримувала від нього кошти, проте не зазначала щодо цих сум.

ОСОБА_3 в березні 2010 року змінила прізвище у зв`язку із укладанням шлюбу. При цьому державному виконавцю повідомила про вказані зміни лише 20 листопада 2019 року в письмовій заяві. Тобто, до листопада 2019 року вона отримувала аліменти на інше прізвище, та на поштовому відділенні, куди він переводив аліменти, що є підставою для перерахунку заборгованості, оскільки ці оплати не включені державним виконавцем в розрахунок. Проте, у здійсненні перерахунку виконавцем було відмовлено.

Всі виконавчі дії проводились формально, про проведення виконавчих дій його належним чином не повідомлено. Проте, державним виконавцем винесено постанови про арешт майна, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві керування транспортними засобами, у праві користування зброєю.

Вказані постанови обмежують його права, оскільки він підробляє водієм, а тому керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходів.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив зобов`язати державного виконавця зробити перерахунок даних по сплаті аліментів за весь період з 2009 по 2021 рік у тому числі, виплат, які ОСОБА_3 отримувала після зміни прізвища; скасувати винесені 05 серпня 2019 року державним виконавцем постанови про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, у праві полювання, керування транспортними засобами, користування зброєю, як такі, що винесені передчасно та з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

23 лютого 2022 року МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєві ГТУЮ в Харківській області подав відзив на скаргу, в якому просив залишити її без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що виконавцем 19 липня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_4 від 13 липня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 56799938 з примусового виконання виконавчого листа по справі № ВО 8/2009 виданого Чугуївським міським судом Харківської області 11 серпня 2009 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісяця, але не менше ніж 30% вжиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2009 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До пред`явлення виконавчого документа до МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногорському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі - МР ДВС по Холодногорському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області).

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 19 липня 2018 року, виклик та розрахунок заборгованості направлено за адресою мешкання, зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповідями ДФС та ПФУ від 20 липня 2018 року, від 24 квітня 2019 року, від 08 серпня 2019 ро боржник офіційно не працює, відкриті банківські рахунки у фінансових установах не має, пенсійні виплати не отримує.

28 серпня 2018 року державним виконавцем здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1 та повідомлено про відкриття виконавчого провадження. Останній сповістив про те, що офіційно не працює, за адресою, АДРЕСА_1 не мешкає, однак адресу фактичного проживання не вказав. Аліменти сплачує у розмірі 800,00 грн. та зобов`язався з`явитися на прийом до відділу. Проте, після проведеної телефонної розмови, боржник до відділу на прийом не з`явився.

31 серпня 2018 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, та борг ОСОБА_1 на дату складання розрахунку становив 84 100,53 грн.

21 вересня 2018 року ОСОБА_1 повторно направлено виклик із зобов`язанням з`явитися на прийом до відділу 04 жовтня 2018 рок.

26 липня 2019 року до відділу від ОСОБА_4 надійшла заява про неотримання аліментів від боржника з 2009 року по 2015 рік включно. Заявниця зазначала, що з 2015 року боржник почав сплачувати аліменти частково по 700,00 грн, у зв`язку з чим просила прийняти термінових заходів зі сплати аліментів.

Станом на 01 серпня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становила 105845,03 грн.

05 серпня 2019 року на підставі статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання. В цей же день накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника в межах суми заборгованості по аліментам.

Копії вказаних постанов направлені за єдиною відомою адресою проживання.

19 листопада 2019 року до відділу від боржника надійшла заява разом із квитанціями про сплату аліментів. У заяві ОСОБА_1 вказав про зміну місця проживання, але саму адресу не зазначив.

На підставі наданих квитанцій проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та станом на 21 листопада 2019 року борг становив 98 847,41 грн, станом на 04 листопада 2020 року 117 570,13 грн.

04 листопада 2020 року винесено постанову ВП № 56799938, про арешт коштів боржниката АТ КБ «ПриватБанк» на вимогу державного виконавця було списано та перераховано на рахунок стягувача в рахунок погашення заборгованості зі аліментів 10 000,50 грн.

29 липня 2021 року до відділу від ОСОБА_1 надійшла заява, в якому він зазначав про офіційне місце працевлаштування.

06 серпня 2021 року винесено постанову ВП № 56799938, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для виконання за місцем роботи боржника.

07 грудня 2021 року до відділу від ОСОБА_1 надійшла заява, про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, в якій він вказав адресу проживання АДРЕСА_1 .

Станом на 21 лютого 2022 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 131 865,66 грн.

В матеріалах виконавчого провадження ВП № 56799938 відсутні будь-які інші відомості про сплату аліментів боржником на користь стягувана за період з 2009 року по 2021 рік окрім тих, які внесено до розрахунку заборгованості.

ОСОБА_1 сплачує щомісячно аліменти у розмірі 1000,00 грн, що не відповідає положенням Сімейного кодексу України та є підставою для нарахування заборгованості з аліментів.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 24 лютого 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами винесена з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на час її постановлення сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів становив 105845,03 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Зважаючи, що боржником не надано доказів на підтвердження офіційного працевлаштування водієм, підстави для скасування постанови державного виконавця відсутні.

18 березня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем не надано доказів ухилення від сплати аліментів, проведення виконавчих дій в повному обсязі відповідно до вимог закону, зокрема, своєчасне та належне повідомлення боржника, направлення йому відповідних постанов та документальне підтвердження їх отримання.

Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів створена штучно, держаним виконавцем не враховані квитанції про оплату за декілька років, що призвело для винесення оскаржуваної постанови та встановлення обмежувальних заходів для ОСОБА_1 .

У разі правильного обчислення заборгованості її розмір значно зменшиться, що стане підставою для скасування винесених державним виконавцем постанов.

Постановою Ленінським районним судом м. Харкова від 14 лютого 2022 року закрито провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною З статті126 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Як вбачається зі змісту вказаної постанови, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять відомостей, які би вказували на наявність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого частини З статті 126 КУпАП, а саме - про те, що ОСОБА_1 знав про накладене на нього обмеження, в матеріалах справи відсутні докази, які дають підстави вважати, що ОСОБА_1 було відомо про винесення постанови державного виконавця від 05 серпня 2019 року та про тимчасове обмеження щодо керування ним транспортними засобами, а також відсутні докази наявності заборгованості по сплаті аліментів.

Інші учасники справи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 15 червня 2023 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області отримано 06 червня 2023 року (а.с. 199).

Судова повістка-повідомлення, відправлена на адресу ОСОБА_1 повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 200 -201).

Від заявника ОСОБА_1 надійшло заява про слухання справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 травня 2009 року зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

На підставі вказаного рішення 18 серпня 2009 року видано виконавчий лист № 2-1108/2009 (а.с. 41).

Вказаний виконавчий лист 13 липня 2018 року пред`явлено до виконання до МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області та постановою державного виконавця від 19 липня 2018 року відкрито виконавче провадження (а.с. 42, 43).

19 липня 2018 року викликом державного виконавця зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись до відділу ДВС щодо сплати боргу за аліментами або надати підтверджуючи документи про оплату (а.с. 44). Аналогічні виклики державним виконавцем було зроблено 21 вересня 2018 рок, 05 серпня 2019 року (а.с. 52, 61).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам з 18 червня 2018 року по 19 липня 2018 року борг ОСОБА_1 становив 1647,79 грн (а. с. 45).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеному МР ВДВС по Холодногівському та Новобоварському районах м. Харків ГТУЮ У Харківській області, станом на 01 червня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 становила 79 375,53 грн (а. с. 49)

19 липня 2018 року державним виконавцем зроблено запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби проте відомості щодо отриманих ОСОБА_1 доходів у вказаних органів відсутні (а. с. 46). Аналогічні запити були зроблені 24 квітня 2019 (а. с. 53)

Постановами державного виконавця МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області від 05 серпня 2019 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , у праві керування транспортними засобами у праві виїзду за межі України, у праві полювання, праві користування вогнепальною мисливською , пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа 2-1108/2009 (а. с. 57, 58, 59, 60).

05 серпня 2019 року постановою державного виконавця МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника (а.с. 62)

19 листопада 2019 року ОСОБА_1 подано квитанції про сплату аліментів. Також у заяві він зазначав про зміну місця проживання без зазначення відповідної адреси (а. с.71)

Згідно розрахунку заборгованості державного виконавця від 21 листопада 2019 року, складеному після врахування наданим скаржником квитанцій, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 98 847,41 грн (а.с. 81-83).

19 липня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву про стягнення аліментів за місцем роботи (а.с. 129), у зв`язку з чим 06 серпня 2021 року Державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітку плату, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 132).

07 грудня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (а. с. 145)

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеному 21 лютого 2022 року, за ОСОБА_1 обліковується борг у розмірі 131 865,66 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 та 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Згідно з частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

У частині 2 статті 195 СК України зазначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції Українивід 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

При цьому, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження (пункт 3 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року).

Згідно з пунктом 6 вказаної Інструкції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини 9 статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини 9 статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Виготовлення таких постанов не в автоматизованій системі виконавчого провадження забороняється.

Встановивши, що станом на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, у ОСОБА_1 існувала заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення його скарги.

Доводи скаржника про те, що держаний виконавець належним чином не вручив йому постанову про відкриття виконавчого провадження, тому йому не було відомо про виконавче провадження, є безпідставними, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», крім того вона не оскаржувалась.

ОСОБА_1 в обґрунтування вимог своєї скарги не надав доказів про те, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів не перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, що у свою чергу є підставою для збереження обмежень, застосованих державним виконавцем.

Щодо доводів скаржника, що обмеження у праві керування є таким, що суттєво впливає на його фінансовий стан, зменшує рівень його доходів, оскільки він додатково працює водієм, то суд виходить з такого.

Частиною 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

ОСОБА_1 не надав суду докази на підтвердження винятків визначених у частині 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Матеріали справи не містять відомостей, що скаржник працює водієм або рід його праці пов`язаний з використанням транспортного засобу.

Ураховуючи, що заборгованість за аліментами існує тривалий час і має триваючий характер, на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень не погашена, суд вважає, що у такому випадку державним виконавцем не порушені основні засади виконавчого провадження, встановлені статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Доводи апеляційної скарги, що йому не було відомо про винесення оскаржуваних постанов, що було встановлено при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не впливають на обґрунтованість вжиття таких заходів, оскільки достатньою підставою для застосування тимчасових обмежень є встановлення державним виконавцем факту наявності заборгованості за певний період, передбачений законом та у певному розмірі.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Судувід 22 травня 2019 року у справі № 639/1140/18-ц (провадження № 61-6208св19).

Посилання ОСОБА_1 , що розмір заборгованості за період 2009 - 2015 роки визначено виключно на підставі показів стягувача спростовується розрахунком заборгованості, складеним 01 червня 2018 року МР ВДВС по Холодногірському та Новобоварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області, з якого вбачається, що нарахування здійснено по даним Харківського обласного управління статистики про середню заробітку плату по м. Харкову та відповідно до повідомлення Чугуївського ВДВС розмір заборгованості станом на 01 червня 2015 року становив 44 005,62 грн. Вказана сума також зазначена у відмітках у виконавчому листі. Доказів на спростування цієї суми скаржником не надано.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Ухвала суду першої інстанції є законною, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст.149 - 150,367,374,375,381, 384,389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 24 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 15 червня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук