Житомирський апеляційний суд
Справа №274/2610/23 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І.Ю.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №274/2610/23 за позовом Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року,яке ухвалене під головуванням судді Хуторної І.Ю.

встановив:

Позивач у квітні 2023 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла в зв`язку з невиконанням вимог кредитного договору б/н, укладеного між сторонами 09.09.2010 року, за яким відповідач отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Оскільки належним чином зобов`язання відповідачем не виконувались, виникла заборгованість станом на 13.03.2023 року в розмірі 35451,86 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 29458,83 грн., заборгованості за відсотками в сумі 5993,03 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 09.09.2010 року, що виникла станом на 13.03.2023 року в сумі 29458,83 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, АТ «КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позов у частині відмовлених позовних вимог у повному обсязі, а в іншій частині залишити без змін.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги погоджену сторонами та підписану відповідачем Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», відповідно до якої сторони погодили розмір базової відсоткової ставки 2,5% на місяць (30% річних). Наведене, на думку апелянта, свідчать про згоду відповідача з умовами кредитування в цій частині. Вважає, що місцевий суд безпідставно відмовив у стягненні боргу за процентами, посилаючись на застосування позивачем змін розміру та порядку нарахування відсоткової ставки, при цьому не зробивши власного перерахунку заборгованості за відсотковою ставкою погодженою сторонами.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 09 вересня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У даній заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які зобов`язується виконувати, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 13.03.2023 року становить 35451,86 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 29458,83 грн., заборгованості за відсотками в сумі 5993,03 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягненні суми заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості вимог банку, оскільки позивач не довів наявність підстав для її стягнення за підвищеною відсотковою ставкою, розмір якої між сторонами погоджено не було.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

На обґрунтування позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами, банк посилався на Тарифи обслуговування кредитних карт та Умови і Правила надання банківських послуг, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, в тому числі штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, їх розміри та порядок нарахування, а також інші умови.

Разом з тим, Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Тарифи, Умови і правила надання банківських послуг, з якими був ознайомлений позичальник.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з доданими банком до позовної заяви Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомився та погодився відповідач, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку та, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості.

Надані банком Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказані Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 09 вересня 2010 року шляхом підписання заяви.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палата Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом Довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 55 днів пільгового періоду не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості, виходячи з наступного.

З довідки про відкриття рахунку, наданої позивачем, вбачається, що перша кредитна картка ОСОБА_1 була видана 09.09.2010 року, тип картки «Універсальна» (а.с.21).

Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки старт карткового рахунку вказано 09.09.2010 року, та встановлено кредитний ліміт 100 грн., який в подальшому було збільшено до 50000,00 грн. та зменшено до 28818,32 грн. (а.с.19).

У Довідці про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, передбачена сплата базової відсоткової ставки, в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів в році) 2,5%.

Разом з тим, позивач не просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитним коштами в розмірі 2,5% в місяць на залишок заборгованості, як це передбачено вказаною Довідкою, відповідного рахунку не надавав.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем за період з 09.09.2010 року по 26.08.2014 року банком нараховувалась «поточна» процентна ставка 30% річних (2,5% на місяць), як це передбачено Довідкою, що підписана, та «прострочена» процентна ставка 30% річних.

З 01.09.2014 року по 31.03.2015 року банком нараховувалась «поточна» процентна ставка 34,8% річних та «прострочена» процентна ставка 34,8% річних, що не було передбачено сторонами під час укладення вказаної угоди.

З 01.04.2015 пор 31.08.2015 банк почав нараховувати «поточну» процентну ставку в розмірі 43,20% та «прострочену» процентна ставку в розмірі 43,20% річних, що також не було передбачено сторонами під час укладення вказаної угоди.

Далі банком з 01.09.2015 року по 31.12.2017 нараховувалась процентна ставка 3,6% в місяць, а з 01.01.2018 по 08.06.2019 3,5% в місяць.

Починаючи з 01.07.2019 року по 29.02.2020 року банком нараховувалась процентна ставка в розмірі 3,5% в місяць, процентна ставка при порушенні умов кредитування 7% в місяць, процентна ставка на прострочений кредит 84% річних; з 01.03.2020 року по 31.07.2020 року процентна ставка в розмірі 3,5% в місяць, процентна ставка при порушенні умов кредитування 3,5%, процентна ставка на прострочений кредит 42% річних; з 01.08.2020 року по 13.03.2023 року процентна ставка в місяць становила 3,4%, процентна ставка при порушенні умов кредитування 3,4 % в місяць та процентна ставка на прострочений кредит 40,8% річних.

Враховуючи, що ОСОБА_1 за весь час користування кредитними коштами здійснювалось погашення заборгованості (що підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою за договором), при цьому проценти на прострочений кредит та проценти при порушенні умов кредитування, які не передбачені ні анкетою-заявою від 09.09.2010 року, ні Довідкою від 09.09.2010 року, що підписані відповідачем, стягувались банком в першу чергу, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення вказаної заборгованості.

Отже, надаючи оцінку наведеним фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам на підтвердження заявлених вимог, враховуючи, що позивачем не наведено чітких, однозначних та зрозумілих норм закону, на підставі яких ним була нарахована вказана сума заборгованості за відсотками, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені цих вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Згідно з п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 серпня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Головуючий Судді