Справа № 471/403/23
Провадження №2/471/123/23
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"13" червня 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Братське цивільну справу за № 471/103/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.11.2020 року ОСОБА_2 отримала від неї у борг 25000,00 грн., які зобов`язалася повернути до 01.01.2021 року заром з відсотками, про що власноруч написала розписку. Однак, у визначений термір борг не повернула, з зв`язку з чим позива вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача вказаного боргу разом з відсотками та інфляції у загальній суму 57120,13 грн.

Від представника позивача до початку судового розгляду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника та підтримання позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належними чином.

Суд відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України ввважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

01 листопада 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого відповідач взяла у позивача 25000,00 грн. які зобов`язалася повернути до 01.01.2021 року разом з відсотками, про що свідчить власноручно написана позичальником боргова розписка.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 686/21857/16-ц.

Надана суду розписка містиь усі необхідні умови договору, як сума договору, термін повернення коштів та передбачено повернення коштів з відсотками.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач крім переданих відповідачу в позику, прослав стягнути на її користь 40,8 % річних, оскільки кошти, які вона надала відповідачу були її кредитними коштами.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданою суду розпискою конкретний розмір процентів сторонами не визначений.

Отже, суд, вважає, що оскільки відповідач не виконав договору позики, оформленого розпискою, у визначений сторонами у договорі строк кошти не повернув, тому боржник зобов`язаний сплатити позивачу суму основного боргу з урахуванням сум, визначених частиною другою статті 625 ЦК України.

Розмір 3% річних за період з 01.11.2020 року по 27.02.2023 року ( як зазначено у позові) становить 994,52 грн. Розмір інфляції за цей період становить 7578,67 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частковому, а з відповідача на користь позивача слід стягнути борг у сумі 25000,00 грн.., 3% річних у сумі 994,52 грн. та індекс інфляції у розмірі 7578,67 грн., а загалом 33573,19грн.

Також, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 33573 (тридцять три тисячі п`ятсот сімдесят три) гривні 19 коп., з яких основний борг у сумі 25000,00 грн.., 3% річних у сумі 994,52 грн. та індекс інфляції у розмірі 7578,67 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 коп.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку відповідно до положень ст. 354 ЦПК України.

СуддяІ.Б. Гукова