Провадження № 2/761/1841/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Юзькової О.О.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши заяву позивача про відвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Печерська районна у місті Києві державна адміністрація Служба у справах дітей та сім`ї про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває дана цивільна справа.

Головуючим суддею, як свідчить протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено суддю Юзькову О.Л.

Ситюк В.В. через канцелярію суду подав заяву про відвід головуючого, у зв`язку із тим, що в судовому засіданні 24.10.2023 р. йому було відмовлено в проханні ознайомитись з висновком органу опіки та піклування, що позбавило його можливості скористатися ефективним захистом своїх прав і доступу до правосуддя. Просить відвести суддю від розгляду справи, оскільки така поведінка в судовому засіданні дає всі підстави вважати про наявність прямої упередженості у результаті розгляду даної справи.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Позивач, її представник заперечували щодо задоволення заяви, вказавши на відсутність підстав для відводу, з огляду вимоги закону.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі, відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За частиною 2 ст.126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Пунктом 3 частини 5 ст.12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Права та обов`язки учасників справи визначені статтею 43 ЦПК України, зокрема, відповідно до пункту 3 частини 1 цієї статті, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Залишення заяви ОСОБА_2 про відвід судді без розгляду, може залишити у останнього сумніви щодо безсторонності судді, що є порушенням принципу юридичної визначеності та відповідно до пункту 2 частини 3 ст.376 ЦПК України може бути підставою для скасування судового рішення, яке буде ухвалено таким судом.

Крім того, процесуальним законом, а саме нормою ч.5 ст.39 ЦПК України, передбачено єдину підстава для залишення заяви про відвід без розгляду, це повторне заявлення відводу з підстав, розглянутих раніше.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути заявлений відвід по суті.

Дослідивши заяву відповідача, вислухавши думку сторони позивача, суд приходить до наступних висновків.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 36 ЦПК України, якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Поза сумнівом, важливим є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві, як зазначає Європейський суд з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. № 33949 у справі "Білуха проти України" ).

На переконання суду, фактами, які свідчать про упередженість судді, можуть бути висловлювання останнього під час судового розгляду або поза ним на користь однієї з сторін; надання або ж демонстрування суддею переваги одних учасників провадження перед іншими; висловлювання щодо результату розгляду ініційованих сторонами питань, створення штучних перешкод у користуванні учасниками провадження своїми процесуальними правами тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, а тому суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Так, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зважаючи на викладене, з огляду на мотиви вказані у заяві про відвід, приходжу до висновку, що відвід є необгрунтований

За приписами ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема у випадку надходження заяви про відвід.

Разом з тим, визнаючи заявлений відвід необґрунтованим, та виконуючи положення ст. 40 ЦПК України, суддя не вважає за необхідне зупиняти провадження у справі.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 36,37,40 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Печерська районна у місті Києві державна адміністрація Служба у справах дітей та сім`ї про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю передати для визначення іншого судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя