Справа №760/9544/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді -Шереметьєвої Л.А. за участі секретаря- Мех В.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства» Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м.Києва» про визнання незаконними та скасування наказів та стягнення заробітної плати, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить:

- визнати незаконними та скасувати наказ № 23 від 13 квітня 2022 року, наказ № 27 від 18 квітня 2022 року та наказ №31 від 26 квітня 2022 року;

- стягнути з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційного управління но ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва» на її користь суму недоотриманої заробітній плати за весь час дії наказів у розмірі 201 405,03гр.

Посилається в позові на те, що з червня 2017 року працює головним юрисконсультом в КП «Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м. Києва», має статус багатодітної одинокої матері, самостійно виховує трьох малолітніх дітей- двох двійнят 2019 року народження та старшу дитину 2014 року народження.

Наказом № 23 від 13 квітня 2022 року з 14 квітня 2022 року в односторонньому порядку вона була переведена на неповний робочий час - 4 години на день.

Через 5 днів наказом № 27 від 18 квітня 2022 року була переведена на неповний робочий час - 2 години на день.

27 квітня 2022 року наказом № 31 від 26 квітня 2022 року встановлений неповний робочий день - 2 години з режимом роботи понеділок-п`ятниця з 8-00 до 10-00 годин.

Заяву на переведення на неповний робочий час вона не писала.

Переведення на неповний робочий час вважає незаконним з наступних підстав.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

В ШЕУ Солом`янського району не відбувалося змін в організації виробництва і праці в бік їх погіршення.

З березня 2022 року створювалися нові посади на підприємстві та приймалися на ці посади нові працівники (заступник головного інженера в березні 2022, начальник юридичного відділу в травні 2022, провідний фахівець з публічних закупівель (введена в штат друга одиниця) в липні 2022 та інш.).

Крім того, в квітні 2023 року додатково була прийнята особа на посаду юрисконсульта.

В ШЕУ Солом`янського району мала місце виплата премій, встановлення надбавок, доплат, був збільшений штат працівників.

З 01 травня 2022 року наказом № 55-11 від 29 квітня 2022 року створений юридичний відділ та введена нова посада начальника юридичного відділу, на яку був прийнятий працівник за сумісництвом.

Крім того, 05 вересня 2022 року керівником ШЕУ Солом`янського району був укладений договір № 1/09/22 з адвокатським об`єднанням «Адвокати та медіатори» про надання правничої допомоги незважаючи па те, що функції представника підприємства в судах виконувала вона згідно своїх посадових обов`язків та продовжує виконувати.

Оплата праці з огляду на її 2-х годинний робочий день їй оплачувалися на підставі службової записки начальника юридичного відділу.

Згідно статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, якими є і оспорювані нею накази, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Ініціатором переведення її на умови неповного робочого часу був відповідач, у той час,як інші працівники працювали на умовах повного робочого часу.

В порушення вимог закону роботодавець не взяв до уваги її статус багатодітної матері, позбавив її та її малолітніх дітей єдиного джерела доходів.

З урахуванням цього, окрім визнання даних наказів незаконними, просить стягнути з відповідача збитки в вигляді недоотриманої заробітній плати за весь час дії наказів.

Станом на 01грудня 2022 року ця сума складає 201405,03гр.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 01 травня 2023 року та відповідно до ст.33 ЦПК України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 04 траня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками .

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

27 червня 2023 року відповідач подав відзив, яким проти позову заперечує.

Посилається на те, що згідно зі ст.50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Тобто, законодавець встановлює лише максимальну межу норми тривалості робочого часу (не більше 40 годин на тиждень), а не його обов`язковий мінімальний розмір.

Тривалість неповного робочого часу не обмежується і може встановлюватися як шляхом зменшення тривалості щоденної роботи, так і зменшенням щоденної роботи при неповному робочому тижні.

Роботодавець має право на встановлення неповного робочого часу без згоди працівника.

Однак, при цьому повинна бути додержана процедура зміни істотних умов праці.

З урахуванням цього вважає, що у даному випадку зміни в організації виробництва і праці відповідача полягали в оптимізації окремих виробничих процесів, режиму робочого часу, спрямовані на збереженні робочих місць на підприємстві, запобіганню банкрутству, масовому звільненню працівників, збереженні кадрового потенціалу, та зумовлені необхідністю зменшення виробничих витрат у період дії воєнного стану.

Доцільність запровадження даних змін в організації виробництва і праці, а також право відповідача на запровадження таких змін передбачено статями 62, 64 Господарського кодексу України, якими визначено, що суб`єктам підприємницької діяльності надано право самостійно визначати порядок залучення та використання матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів (в тому числі і трудових), самостійно встановлювати та змінювати організацію виробництва і праці.

З огляду на це, вважає, що роботодавцеь вправі впроваджувати будь-які зміни в організації виробництва і праці, як в цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або по відношенню до окремих працівників, які вважає за доцільне для покращення ефективності своєї діяльності.

Крім того, звернув увагу на те, що відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.04.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються, в тому числі, норми законодавства про працю.

Положеннями частини другої ст. 3 Закону визначено, що у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

З урахуванням цього положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.

Вважає, що дії КП «ШЕУ Солом`янського району» щодо зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими та документально оформленими.

Відповідач дотримався установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці.

Крім того, зазначає, що неповний робочий день було встановлено також іншим працівникам підприємства, накази про що були надані до суду.

Крім того, у зв`язку з іійськовою агресією РФ окремим працівникам становлювався простій не з вини працівників з 01 березня 2022 року по 31 березня 2022 року.

З урахуванням цього вважає, що видача наказів проведена відповідно до вимог закону.

Статтею 16 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що на підприємствах і в організаціях, які знаходяться на госпрозрахунку і отримують дотації з бюджету, організація оплати праці здійснюється відповідно до статті 15 цього Закону, але в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Поняття мінімальної заробітної плати надано в ст.3 Закону України «Про оплату праці».

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень.

Тобто, позивач отримувала при неповному робочому дні заробітну плату вищу, ніж встановлена мінімальна заробітна плата.

З урахуванням відсутності підстав для скасування наказів, вважає відсутніми і підстави для стягнення заробітної плати.

Зазначає також, що відповідно до п. 3.1. Статуту КП «ШЕУ Солом`янського району» є об`єктом критичної інфраструктури.

14 листопада 2022 року керівником КП «ШЕУ Солом`янського району» був отриманий лист від Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області №5/19/2/3-49324 «Щодо організації проведення контрдиверсійних заходів на об`єктах критичної інфраструктури».

В листі було зазначено, що наявна інформація свідчить про діяльність на території Київського регіону диверсійно-розвідувальних груп рф та рб, протиправна діяльність яких спрямована на збирання інформації щодо об`єктів критичної інфраструктури з метою завдання шкоди їх безперебійному функціонуванню.

Крім того, отримано відомості, що свідчать про спроби отримання інформації про діяльність об`єктів критичної інфраструктури Київського регіону з метою виявлення диверсійно-вразливих місць вказаних об`єктів.

Також, не виключається, що окремі працівники об`єктів критичної інфраструктури можуть бути використані у розвідувальній діяльності спецслужбами рф та рб шляхом збору та передачі тенденційної інформації щодо функціонування об`єктів критичної інфраструктури.

Зокрема, Головним управлінням в ході проведення контррозвідувального опитування співробітників комунального підприємства отримано відомості, які свідчать про створення загроз національній безпеці України шляхом виправдовування збройної агресії рф проти України з боку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на посаді юрист-консульта КП «ШЕУ Солом`янського району» ... що містить окремі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436-2 КК Укрїни «Виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників».

З посиланням на ст. 18 Закону України «Про критичну інфраструктуру», пункту 2 частини 2 статті 25 Закону України «Про Службу безпеки України» в листі ставилося питання про припинення трудових відносин з переліченими в листі працівниками.

Таким чином, як з`ясувалося після винесення оскаржуваних наказів відповідачем, позивач своїми діями міг створювати загрози національній безпеці України, а тому встановлення неповного робочого дня позивачу носило також превентивний характер щодо збереження об`єкту критичної інфраструктури та життя і здоров`я працівників.

04 липня 2023 року позивачка подала заперечення на відзив.

Звернула увагу на те, що що відповідачем не спростовані приведені нею в обґрунтування підстав позову обставини.

Крім того, відповідачем не надано доказів існування в ШЕУ Солом`янського району факту проведених змін в організації виробництва і праці, оптимізації виробничих процесів, що є необхідною передумовою змін в організації оплати праці.

Крім того, наказом № 20 від 01 квітня 2022 року простій був встановлений працівникам, які не мають можливості виїхати із зони бойових дій для виконання обов`язків (згідно списків) та працівникам, які перебувають у територіальної обороні за місцем проживання.

Вважає, що підприємство не є об`єктом критичної інфраструктури, а є підприємством, що забезпечує функціонування об`єктів критичної інфраструктури.

Щодо посилання відповідача на лист Служби безпеки, зазначила, що за результатами її звернення нею був отриманий лист про те, що він був виданий незаконно та окремо зазначено, що відносно окремих співробітників були вжиті заходи дисциплінарного впливу.

Просить задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, позивачка перебуває в трудових відносинах з КП» Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м.Києва», займаючи посаду юрисконсульта.

Наказом № 23 від 13 квітня 2022 року з 14 квітня 2022 року позивачці та ОСОБА_2 до завершення дії воєнного стану був встановлений режим роботи: понеділок-п`ятниця - 4 години на день ( 20 годин на тиждень).

Наказом №27 від 18 квітня 2022 рокуз 19 квітня 2022 року позивачці був встановлений наступний режим роботи - понеділок-п`ятниця - 2 години на день ( 10 годин на тиждень).

27 квітня 2022 року наказом № 31 від 26 квітня 2022 року встановлений неповний робочий день - 2 години з режимом роботи понеділок-п`ятниця з 8-00 до 10-00 годин.

Зі змістом наказів позивачка була ознайомлена в день їх видачі.

( а.с. 11 - 13 )

Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно зі ст.103 КЗпП Укрраїни про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

15 березня 2022 року був прийнятий Закон України № 2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Пунктом 2 Прикінцевих положень закону встановлено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону Укрпаїни « Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України» Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Тобто, в період дії воєнного стану гарантуються не тільки права, а й діють обмеження трудових прав для певної категорії працівників.

Зі змісту оспорюваних наказів вбачається, що переведення позивачки на нові умови роботи обґрунтовувалося Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та в зв`язку з виробничою необхідністю метою ефективного використання фонду оплати праці.

Таку необхідність щодо позивачки відповідач у відзиві обґрунтовував саме Законом України «Про правовий режим воєнного стану» та наявності у роботодавця такого права.

Не зперечуючи такого права, наданого даною нормою закону, відповідачем не обґрунтовано необхідність його застосування персонально до позивачки.

Більше того, звертаючись до суду, позивачка зазначила, що в цей період часу на роботу приймалися нові працівники, в тому числі юрисконсульт та начальник юридичного відділу за сумісництвом.

Дані обставини відповідачем не спростовувалися і підтверджуються наданими ним доказами відповідно до увхали суду про витребування доказів за клопотанням позивачки.

( а.с. 36; 42 - 55 )

Обгрунтовуючи законність дій відповідач посилається також на лист Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області №5/19/2/3-49324 від 14 листопада 2022 року «Щодо організації проведення контрдиверсійних заходів на об`єктах критичної інфраструктури», за змістом якого даним органом були отримані відомості, які свідчать про створення загроз національній безпеці України шляхом виправдовування збройної агресії РФ проти України з боку позивачки.

В той же час, даний лист надійшов у листопаді 2022 року, а оспорювані позивачкою накази щодо неї персонально видавалися в квітні 2022 року, тобто за 7 місяців до надходження вказаного листа.

Крім того, з листа даного органу на звернення позивачки від 07 серпня 2023 року вбачається, що лист від 14 листопада 2022 року носив виключно рекомендаційний характер.

Повідомлено також, що в ході підготовки листа регіонального органу невірно застосовано норми закону, а саме замість п.2 ч.1 ст.25 Закону України « Про Службу безпеки України» було здійснено посилання на п.2 ч.2 даної статті.

У зв`язку з цим стосовно окремих співробітників вжито заходи дисциплінарного характеру.

( а.с. 11 - 13; 67 - 68 )

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто позивач, з урахуванням визначених нормами процесуального законодавства принципів змагальності та диспозитивності, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Подаючи відзив, представник відповідача приведені в позові обставинини не спростував, відповідність своїх дій вимогам закону не довів.

З урахуванням приведеного вище обґрунтування суд вважає обґрунтованими твердження позивачки щодо незаконності виданих щодо неї наказів.

Крім того, відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.21 Закону України « Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Позивачка зазначила і проти цього не спростовував відповідач, оплата праці позивачки в цей період часу проводилася від кількості робочих годин.

Звертаючись до суду, на виконання вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачка надала розрахунок недоплаченої їй заробітної плати за цей період часу.

Подавши відзив, відповідач вказаний розрахунок не спростовув, обмежившись посиланням на те, що в цей період часу позивачці виплачувалася заробітна плата більне мінімального розміру, встановленого Законом України « Про Державний бюджет України».

З урахуванням викладеного вище, висновку суду про незаконність виданих щодо позивачки наказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки і в цій частині.

При цьому суд виходить з того, що право видачі та скасування наказів належить роботодавцю, а право суду визнавати їх законними чи незаконними.

З урахуванням цього в цій частині суд приходить до висновку про правильність способу захисту шляхом визнання оспорюваних наказів незаконними.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України « Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Розміри ставок судового збору встановлені в ст.4 Закону.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При зверненні до суду в п.1 прохальної частини позову викладено три вимоги немайного характеру про визнання незаконними та скасування трьох наказів.

Ухвалою суду від 04 травня 2023 року позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

З урахуванням цього з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за три вимоги немайнового характеру та 1 вимогу майнового характеру.

Керуючись ст.ст.21,24, 94 КЗпП України, Законом України « Про оплату праці», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 263 - 266, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними накази Комунального підприємства» Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м.Києва»:

- № 23 від 14 квітня 2022 року « Про встановлення неповного робочого дня»;

- №27 від 18 квітня 2022 року « Про встановлення неповного робочого дня»;

- № 31 від 26 квітня 2022 року « Про встановлення неповного робочого дня».

Стягнути з Комунального підприємства» Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м.Києва» на користь ОСОБА_1 201 405, 03 гр. заробітної плати.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства» Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м.Києва» на користь держави 5 234. 85 гр. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство» Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району м.Києва», адреса: 03151 м.Київ вул.С.Хороброго, 16, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолятивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва