Справа № 559/1916/23
Провадження № 2/559/475/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Шостак О.О.,

представника відповідача - адвоката Павленко Г.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом представника адвоката Лопухович Алли Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

представник - адвокат Лопухович А.О. звернулася у Дубенський міськрайонний суд в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 05.11.2021 місце проживання дитини визначено з позивачкою. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 30.09.2022 стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки, виданої Подільським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) станом на 29.05.2023 заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №559/1564/22 від 10.11.2022 становить 51000 грн. Згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, розмір неустойки (пені) нарахованої на суму заборгованості по аліментах за період з 07.07.2022 по 01.06.2023 становить 83 540 грн. Враховуючи вимоги, викладені у ст. 196 СК України, вважає, що розмір неустойки, який підлягає стягненню становить 51 000 грн. Просить задоволити позов.

Рух справи.

Ухвалою судді Жуковської О.Ю. від 16.06.2023 відкрито провадження у справ та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

17 жовтня 2023 року ухвалою судді Жуковської О.Ю. задоволено заяву ОСОБА_2 про відвід судді та було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи. В результаті повторного автоматизованого розподілу справу було передано на розгляд головуючому судді Панчуку М.В.

Ухвалою суді ОСОБА_5 від 19.10.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

09 листопада 2023 року представник позивача - адвокат Лопухович А.О. подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вказує, що відповідно до довідки від 26.10.2023, виданої Подільським ВДВС у м. Києві станом на 26.10.2023 заборгованість зі сплати аліментів за ОСОБА_2 становить 76 000 грн. Згідно розрахунку доданого до заяви про збільшення позовних вимог, розмір неустойки нарахованої на суму заборгованості за період з 01.06.2022 по 26.10.2023 становить 10 530 грн. Враховуючи вимоги, викладені у ст. 196 СК України, вважає, що розмір неустойки, який підлягає стягненню становить 76 000 грн.

Вказана заява про збільшення позовних вимог ухвалою суду від 30.11.2023 прийнята до розгляду та продовжено розгляд справи по суті із збільшеними позовними вимогами, а розгляд справи відкладено за клопотанням предстанивника відповідача.

Короткий виклад заперечень сторін

16 жовтня 2023 року представник відповідача - адвокат Павленко Г.М. подала відзив на позовну заяву, згідно якого поданий позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 не визнає в повному обсязі. У відзиві вказує, що дійсно рішенням Дубенського міськрайонного суду від 30.09.2022 з відповідача було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у розмірі 5000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач про слухання справи не знав і не міг знати, оскільки перебував за кордоном в Республіці Ірак. Про існування даного рішення відповідачу стало відомо лише у зв`язку з арештом рахунків державним виконавцем, тобто на стадії виконання рішення. Оскільки відповідач не був у судовому засіданні та не міг надати свої заперечення та відзив, розмір аліментів був стягнутий занадто великий і в даний час він подав позов про зменшення розміру аліментів. У зв`язку з воєнним станом відповідач виїхав з м.Ірпінь Київської області, де він зареєстрований, за кордон до батьків в Республіку Ірак та зараз не має будь-яких доходів. Повернутися в Україну також не має можливості. Через арешт рахунків відповідача державним виконавцем, він не може добровільно платити аліменти, хоча раніше це робив. На доказ цього надано квитанції про відправлення посилок позивачці для дитини та фото світлини вмісту однієї з посилок. Відповідач та його представник особисто телефонували позивачці з метою врегулювання спірної ситуації та просили забрати виконавчий лист для розблокування рахунків та можливості перераховувати їй кошти. Однак, позивачка згоди на це не дала, номер карти для перерахування коштів не повідомляє. Тому, на сьогодні у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів з поважних причин, а саме відсутність відповідача в Україні через воєнний стан та арешт рахунків відповідача. Вважає, що ці обставини є поважними несвоєчасної сплати аліментів за рішенням суду і не можуть бути поставленні у вину відповідачу як умисне ухиляння від сплати. В той же час з дня народження сина, відповідач добровільно та добросовісно приймав участь у його вихованні та утриманні, надсилав грошові кошти позивачці для утримання сина, купував одяг та гаджети. У відзиві зауважує, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Вважає, що у діях відповідача відсутні ознаки вини щодо своєчасної сплати аліментів. Тому, просить відмовити позивачці у задоволенні позову в повному обсязі.

21.11.2023 року представником відповідача - адвокатом Павленко Г.М. подано відзив на збільшені позовні вимоги, згідно якого відповідач не визнає збільшених позовних вимог у повному обсязі із підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

Позиції учасників процесу в судовому засіданні

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача - адвокат Лопухович А.О. подала до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у їх відсутності. Зазначила, що позовні вимоги, викладені у позовній заяві та заяві про зібльшення позовних вимог підтримує повністю, просить їх задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача - адвокат Павленко Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з пістав, вказаних у відзиві на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог. Додатково вказала, що при прийнятті рішення про стягнення аліментів ні відповідач, ні його представнк присутні не були. За кілька днів до прийняття вказаного ріщення відповідач виїхав у Республіку Ірак. Також, йому не було відомо про відкриття виконавчого провадження. Під час розмови з позивачкою, вона категорично заперчила, щоб аліменти відповідачем сплачувалися їй добровільно, шляхом перерахування коштів на картку. Іншої можливості сплати аліментів у відповідача не має. Таким чином, наявна заборгованість виникла не з вини відповідача, тому пеня у такому випадку не стягується. Також вказала, що обставини, викладені позивачкою у заяві про збільшення позовних вимог, є голослівними та нічим не підтверджені. Надані позивачкою копії фотокарток не є належним доказом реального доходу та можливостей відповідача. Також зазначає, що відповідачу не зрозуміла сама сума пені, разом з тим, альтернативного розрахунку не подавали. Крім того, представник підтвердила, що на даний час заборгованість по сплаті аліментів існує, однак відповідач не має змоги сплачувати аліменти, оскільки ні позивачка, ні виконавча служба не надає рахунок, куди платити. На сайті виконавчої служби наявні рахунки, але на який саме рахунок платити аліменти відповідач не знає. Вона як представник надала відповідачу рахунок ДВС, на який необхідно сплачувати аліменти та на даний час відповідач щось намагається сплачувати. однак чи були якість сплати їй не відомо. Зважаючи на викладені обставини, просить у позові відмовити.

Суд, заслухавши доводи та заперечення, викладені представником відповідача, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 спільно проживала із ОСОБА_2 . Також судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 його матір`ю вказана ОСОБА_1 , громадянка України, батьком ОСОБА_2 , громадянин Республіки Ірак (а.с. 6).

Дитина зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 згідно витягу з реєстру територіальної громади є АДРЕСА_2 (а.с. 75).

Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради №453 від 05.11.2021 вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.8).

Крім того, заочним рішенням Дубенського міськрайонного суду від 30 вересня 2022 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).

На виконання вказаного рішення 10 листопада 2022 року Дубенським міськрайонним судом було видано виконавчий лист №559/1564/22 (а.с. 10).

Відповідно до довідки, виданої Подільським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 29 травня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №559/1564/22 від 10 листопада 2022 року становить 51000 грн (а.с. 11-13). Відповідно до довідки, виданої Подільським ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 26 жовтня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №559/1564/22 від 10.11.2022 року становить 76000 грн (а.с. 126-128).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки, аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, який викладений у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Згідно розрахунку позивачки, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2022 року по 26 жовтня 2023 року становить 180 530 грн. Разом з тим, ст.196 СК України обмежує розмір неустойки (пені) 100 відсотками заборгованості. Таким чином, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів на утримання малолітнього сина, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 відповідно до закону становить 76 000 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені за несплату аліментів, суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до рішення суду, зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини, починаючи з 07 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки, виданої Подільським ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на 26 жовтня 2023 року заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом №559/1564/22 від 10.11.2022 року становить 76000 грн.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо.

Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов`язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19.

Суд критично ставиться до доводів представника відповідача, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з вини відповідача, оскільки платник аліментів не був обізнаний про рішення суду про стягнення аліментів, так як він проживав за кордоном.

Обов`язок утримувати дітей не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок забезпечувати належне утримання свого сина. Проте, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 вживав всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання щодо матеріального забезпечення своєї дитини, здійснював грошові перекази на її утримання. А відтак, заборгованість по аліментам виникла лише з підстав ухилення ОСОБА_2 від свого батьківського обов`язку щодо утримання сина. Разом з тим, заочне рішення про стягенння аліментів не переглядалося судом за заявою відповідача та набрало законної сили, а відтак підлягає обов`язковому виконанню.

Суд враховує той факт, що ОСОБА_2 переїхав до Республіки Ірак тоді як його дитина залишилась проживати з матір`ю на території Україні, в якій з лютого 2022 року введено воєнний стан, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації, проте будь-якої допомоги батько не надавав дитині. Однак, вказані обставини щодо введення воєнного стану та арешту рахунків не є підставою для несплати аліментів на утримання дитини, при цьому будь-яких підтверджень вчинення відповідачем дій по зарахуванню коштів на рахунки ДВС для погашення боргу суду не надано.

Крім того, як вбачається із наданого Подільським ДВС розрахунку, відповідачем у березні 2023 року та у травні 2023 року було сплачено грошові кошти у сумі по 2000 грн в рахунок сплати аліментів, що підтверджує обізнаність відповідача щодо обов`язку сплати визначених рішенням суду аліментів та у відповідача була забезпечена реальна можливість на виконання аліментних зобов`язань, а відтак доводи про перешкоди через введення воєннгого стану та арешту рахунків відповідача є недостатніми підставами невиконання аліментних зобов`язань.

Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача щодо незгоди з самою сумою пені, визначеною позивачем у позовній заяві, оскільки сторона відповідача не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, як і не здійснила альтернативного розрахунку, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний.

Разом з тим, суд не приймає як належне виконання аліментних зобов`язань пересилання подарунків відповідачем для сина, з огляду на те, що між сторонами визначено форму і зміст аліментних зобов`язань шляхом стягнення аліментів у визначеній грошовій сумі у відповіданості до судового рішення від 30.09.2022 № 559/1564/22, яке набрало законної сили 01.11.2022. При цьому, відповідач не обмежений у праві дарити подарунки для сина та брати участь у будь-яких інших формах утримання останнього, що не входить у аліментні зобов`язання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до переконливого висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, оскільки достатніх доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, не довів, що заборгованість утворилася з незазначених ним причин та не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. Крім того, відповідач розрахунок заборгованості складений державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), не оскаржував, а наявність спору у суді шодо зміни розміру аліментів не впливає на виниклий борг за спірний період. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів, як відповідальність за належне виконання обов`язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України 1073,60 грн судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 83, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 196 СК України, суд

вирішив:

позов представника адвоката Лопухович Алли Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несплату аліментів згідно виконавчого листа 559/1564/22, виданого 10 листопада 2022 року Дубенським міськрайонним судом Рівнеської області, в розмірі 76000 (сімдесят шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні) 60 копійок.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 14 грудня 2023 року.

Суддя М.В. Панчук