Справа № 740/3528/21
Провадження № 2/740/30/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Пантелієнко В.Г.,

з участю секретаря Пулинець Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 70181,09 грн., завдану внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.02.2021 року відбулося залиття належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При огляді працівниками КП «СЄЗ» квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище і власницею якої є відповідачка, було встановлено, що на батареї опалення в одній кімнаті перекритий кран подачі тепла, а кран на зворотній подачі відсутній. Також було встановлено, що залиття квартири позивачки відбулося внаслідок розмерзання батареї опалення, що призвело до її розриву у квартирі АДРЕСА_2 . Вказана батарея опалення розміщена до точки приєднання до внутрішньо-будинкової системи опалення та перебуває у зоні відповідальності власника квартири, тобто відповідачки ОСОБА_2 .

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, надіславши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Від представника відповідачки адвоката Скиба С.Е., крім того, надійшла заява, в якій позовні вимоги визнала частково, а саме, в розмірі, встановленому висновком судової будівельно-технічної експертизи - 59505 грн. 91 коп., просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу та витрат на залучення спеціаліста з оцінки майна, а судові витрати розподілити пропорційно розміру задоволених вимог.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з договору дарування квартири від 04.12.2013 року, право власності на квартиру АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 (а.с. 10-13 т. 1).

Довідкою за № 182 від 01.03.2021 року підтверджується, що під час обстеження працівниками КП «СЄЗ» квартири АДРЕСА_3 , зафіксовано ушкодження майна внаслідок залиття 22.02.2021 року. Під час обстеження квартири АДРЕСА_2 , яка розташована в цьому ж будинку поверхом вище, встановлено, що на батареї опалення в одній з кімнат перекрито кран подачі тепла, кран на обратці відсутній, батарея розмерзлась і лопнула, що призвело до затоплення (а.с. 8-9 т. 1)

Згідно відповіді КП «Служба Єдиного Замовника» від 05.04.2021 року № 316, батарея опалення у квартирі АДРЕСА_4 , через розрив якої 22.02.2021 року відбулося залиття квартири позивачки, знаходиться до точки приєднання до внутрішньобудинкової системи опалення (а.с 19 т. 1). Вказане свідчить, що обов`язок утримання у належному стані вказаної батареї опалення покладається на власника квартири.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 90-91 т. 1), власницею квартири за адресою: АДРЕСА_5 є ОСОБА_2 .

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Також суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 15.02.2023 року за № 4855/21-24 підтверджено, що причиною аварії, що сталася вночі 21 лютого 2021 року у квартирі АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_2 , є втрата герметичності системи опалення (руйнування окремих елементів чавунного радіатора опалення) внаслідок порушення правил технічного обслуговування та експлуатації. Експертом встановлено наявність причинного зв`язку між технічним станом системи опалення, в тому числі чавунного радіатора опалення, окремі елементи якого зруйновані (втрата герметичності системи опалення) 21.02.2021 року в квартирі відповідачки і залиттям квартири ОСОБА_1 . Розмір матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири станом на час проведення експертизи становить 59505,91 грн. (а.с. 1-29 т.2).

За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Приписами статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Таким чином, оскільки протиправні дії ОСОБА_2 , а саме: порушення правил технічного обслуговування та експлуатації системи опалення, перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок залиття квартири, належної ОСОБА_1 , тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі, визначеному експертизою 59505 грн. 91 коп.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги на суму 70181 грн. 09 коп., задоволено 59505 грн. 91 коп., що становить 84,8% (59505,91 х 100%: 70181,09). Отже з відповідачки на її користь пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягає стягненню 4585 грн. 98 коп. судових витрат: 769 грн. 98 коп. судового збору (908 х 84,8% : 100%) та 3816 грн. витрат на залучення спеціаліста для оцінки матеріальної шкоди (4500 х 84,8%: 100%). Витрати за проведення судової експертизи в сумі 10983 грн. 04 коп. покладаються пропорційно на відповідачку - в сумі 9313 грн. 60 коп. та позивачку в розмірі 1669 грн. 40 коп. Оскільки оплату за проведення судової експертизи здійснено відповідачкою, враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України щодо взаємозаліку сплачуваних сторонами одна одній частини судових витрат, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2916 грн.60 коп. судових витрат (4585,98-1669,40).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництво та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачкою заявлено вимогу про стягнення 9000 гривень в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження надання правової допомоги до позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги № 01Б-1/184 від 16.03.2021 року, укладений з Адвокатським бюро «ЛІДІЇ ПОЛІЩУК», Додаткова угода № 1 до договору, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер адвоката Поліщук Л.І., розрахунки суми гонорару, акти виконаних робіт № 23.06 від 10.06.2021 року та № 24.06 від 11.06.2021 року та квитанції про оплату клієнтом адвокату 9000 гривень за надання правової допомоги (а.с. 96-110).

Отже, надані ОСОБА_1 докази в повному обсязі підтверджують факт понесення нею витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно, суд звертає увагу на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Проаналізувавши надані докази на підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу, зважаючи на наявність клопотання відповідачки про зменшення розміру витрат, на складність справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, а також з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень.

Керуючись ст.ст. 13, 22, 386, 1166 ЦК України, ст. ст. 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 59505 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ять) гривень 91 копійок, 2916 (дві тисячі дев`ятсот шістнадцять) гривень 60 копійок у рахунок відшкодування судових витрат та 7000 (сім) тисяч гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, а всього стягнути 69422 (шістдесят дев`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 51 копійку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернігівського апеляційного суду

Суддя В.Г. Пантелієнко