Справа № 522/2713/23
Провадження № 2/522/3017/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Суворової О.В.,

за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, у якій просить припинити стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на підставі судового наказу, виданого 12.12.2022 року Приморським районним судом м.Одеси (справа № 522/14818/22) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, починаючи стягнення з 28.10.2022 і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та до ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно. В позові позивач посилається на ті обставини , що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.07.2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було відмовлено, оскільки фактично з моменту розірвання шлюбу малолітні діти проживають разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 , позивач повністю утримує дітей . Станом на поточний період 2023 року малолітня ОСОБА_3 продовжує проживати разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 , а також знаходиться на його повному утриманні. Крім того, 14.03.2022 р. ОСОБА_2 разом із молодшою донькою - ОСОБА_4 , без відома та погодження на те позивача, перетнули державний кордон України. Разом з тим, з метою належного виконання своїх батьківських обов`язків позивач неодноразово перераховував грошові кошти на утримання та потреби молодшої доньки - ОСОБА_4 , на картковий рахунок відповідачки . Позивач піклувався і продовжує піклуватися за здоров`ям і розвитком своїх дітей, у тому числі шляхом повного утримання та проживання з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та системному перерахуванні грошових коштів.

Ухвалою суду від 17.04.2023 року відкрито провадження по справі в загальному позовному провадженні.

В підготовче судове засідання 13.06.2023 року сторони не з`явились. Від представника позивача адв. ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка та її представник адв. ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились. На електронну адресу суду від представника відповідачки надійшло клопотання, в якому позовну заяву просила задовольнити, цивільну справу розглядати за відсутності відповідача та її представника.

Суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення через визнання позову відповідачем, що передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 15.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який був зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10).

У шлюбі у них народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження № НОМЕР_2 від 05.04.2018 р.), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження № НОМЕР_3 від 12.11.2019 р.) (а.с.11-12).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 14.12.2021 р. (справа №522/18930/21) (а.с.13-14).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19.07.2022 року (справа №522/25925/21) у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовлено (а.с.15-16).

12.12.2022 року судовим наказом , виданим 12.12.2022 року Приморським районним судом м.Одеси (справа № 522/14818/22), стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, починаючи стягнення з 28.10.2022 і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та до 09.11.2037 відповідно (а.с.23-24).

Малолітні - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходяться на утриманні свого батька, що підтверджується довідкою Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області від 04.03.2022 № 235 (а.с.17).

Малолітня ОСОБА_3 проживає разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області №829 від 18.08.2022 р. (а.с.18).

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.08.2022 № 845/02-02/20, виданим виконавчим комітету Раухівської селищної ради Березівського району Одеської області, встановлено , що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком (а.с.19).

Відповідно до ст. 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З аналізу вказаних норм СК України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, позивач посилається на те, що дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, про що також свідчить довідка АТ «ПриватБанк» від 06.01.2023 р. №1ЕСМТ6СG9G5S (а.с.20), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина проживає з батьком, беручи до уваги позицію відповідачка, яка визнала позовні вимоги, загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 121, 136, 140, 180, 188, 195 197 СК України, ст.ст. 14, 509, 598, 1212, 1215 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 200, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з 10.02.2023 року з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, починаючи стягнення з 28.10.2022 і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та до 09.11.2037 відповідно, присуджених на підставі судового наказу Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2022 року у справі №522/14818/22.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 13.06.2023 року.

Суддя О.В.Суворова