ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2159/21 Провадження № 2/636/106/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Карімова І.В.,

за участю секретаря - Ріпа І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому , Чугуївському районах та по місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби (ВДВС) по Печенізькому , Чугуївському районах та по місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна- належних їй грошових коштів. Посилалася на те, щоГоловним управлінням Державної податкової служби у Харківській області було винесено рішення № Ф-4626-53 від 28.04.2020 року щодо стягнення з неї на користь держави борг в розмірі 23410,62 грн. недоїмки з єдиного податку. 22.07.2020 року головним державним виконавцем Галецькою Т.М. винесено постанову ВП № 62622304 про відкриття виконавчого провадження , а 19.10.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Подалі у зв`язку з відсутністю коштів у боржника державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Повторно на примусове виконання виконавчий документ до ВДВС не надходив. На її звернення до відповідача про зняття арешту з належних їй коштів вона отримала лист-відповідь № 19-15-83/7057 від 05.04.2021 року про те, що у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна за виконавчим провадженням, яке вже закрито. У зв`язку із чим вона вимушена звернутися до суду із цим позовом. Подалі ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 17.05.2021 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд якої визначено у порядку спрощеного провадження.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутністю.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 1, 2 постанови №5 від 03.06.2016 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Міжрайонному ВДВС по Печінізькому , Чугуївському районах та по місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження ВП № 62622304 з примусового виконання вимоги № Ф-4626-53 від 28.04.2020 року, виданої ГУ ДПС у Харківській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу (недоїмки)у розмірі 32410,62 грн. 22.07.2020 року головним державним виконавцем Галецькою Т.М. винесено постанову ВП № 62622304 про відкриття виконавчого провадження , а 19.10.2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Подалі державним виконавцем на підставі п.2ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником сплачено не було. Повторно на примусове виконання виконавчий документ до ВДВС не надходив. На звернення ОСОБА_1 до відповідача про зняття арешту з належних їй коштів ВДВС надав відповідь за № 19-15-83/7057 від 05.04.2021 року про те, що у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна за виконавчим провадженням, яке вже закрито.

Порядок та підстави зняття арешту з майна врегульовані ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст. 59 цього Закон у особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини(ч.2).

Відповідно до положень частини четвертої ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявниці до суду із цим позовом) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до частини 5 цього Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент звернення позивачки до суду з позовом) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні ВДВС знаходилось не рішення суду, а виконання вимоги № Ф-4626-53 від 28.04.2020 року, виданої ГУ ДПС у Харківській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу (недоїмки)у розмірі 32410,62 грн., тому до спірних правовідносин вимоги ч.1 ст. 74статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» застосовані бути не можуть.

Згідно частини 2 статті 74 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як зазначено в пунктах 21,22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19, провадження № 11-669апп19 під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Для визначення юрисдикції спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного / госпо дарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин(пункт 27).

Підставою зазначеного позову ОСОБА_1 (як боржника за виконавчим провадженням) є не цивільно-правовий спір про належність їй коштів та захист її права власності на них, а дії(бездіяльність) державного виконавця щодо не зняття арешту з належних їй коштів.

Положеннями частини першої статті 287 КАС визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому, помилково прийнявши позов до розгляду, суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

При цьому відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України суд роз`яснює ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255, ст.ст. 259, 260, 261, 353 , 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому , Чугуївському районах та по місту Чугуєву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна.

Роз`яснити ОСОБА_1 ,що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.В. Карімов