ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 703/3585/22
Провадження № 22-ц/821/797/23
Категорія: 311010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Холодняк Віктор Миколайович

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті

представник відповідача: Мокрицька Кароліна Вікторівна

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Державної служби України з безпеки на транспорті - Мокрицької Кароліни Вікторівни на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Кривої Ю.В. в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст судового рішення складено 20 березня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

11 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що з 16 грудня 2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті № 902-к від 24 червня 2021 року його звільнено із займаної посади, у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього розпорядку, враховуючи, що до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 1 липня 2021 року № 940-к внесено зміни до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 24 червня 2021 року № 902-к, де пункт 1 викладено у наступній редакції «звільнити ОСОБА_1 , старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, із займаної посади 01 липня 2021 року, враховуючи, що до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України».

Зазначені накази були оскаржені позивачем і відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду від 05 серпня 2022 року у цивільній справі № 703/2380/21 зазначені накази визнано незаконними та скасовано, поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті з 01 липня 2021 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 липня 2021 року по 05 серпня 2022 року включно в розмірі 94455 грн. 34 коп. та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., а всього - 98455 грн.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць - допущено до негайного виконання.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційну скаргу -відхилено, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2022 року залишено без змін.

Наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті № 1286-к від 10 вересня 2022 року, на виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2022 року у справі № 703/2380/21, ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті з 01 липня 2021 року. Цим же наказом на виконання рішення суду виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 6386 грн. 66 коп. Однак заробітної плати за період з 05 серпня 2022 року по 09 вересня 2022 року, зазначає позивач, йому виплачено не було.

Позивач вказує, що рішення суду в частині поновлення його на роботі, Державною службою України з безпеки на транспорті фактично виконано лише 10 вересня 2022 року, внаслідок чого протягом 26 робочих днів позивач не був допущений до роботи та позбавлений заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Розрахунок втраченого середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення позивачем зроблено відповідно до того, що рішенням Смілянського міськрайонного суду від 05 серпня 2022 року вже встановлено середньоденну заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 336 грн. 14 коп.

Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не виконувалось протягом 26 робочих днів, а саме, з 05 серпня 2022 року по 09 вересня 2022 року, протягом цього часу він би міг працювати та отримувати заробітну плату, мав би гідні умови до існування, тому позивач звернувся до суду за захистом свої прав та вважає, що відповідач зобов`язаний виплатити йому заробітну плату за час невиконання судового рішення в розмірі 8739 грн. 64 коп. (336,14 х 26 = 8739,64).

Крім того, позивач у позові просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн., оскільки вищевказані обставини погіршили його умови життя, він зазнав моральних страждань, адже був позбавлений права на працю та можливості отримати за відпрацьовані дні заробітну плату, що спричинило душевні страждання, тяжкі переживання, у зв`язку з цим порушився попередній уклад його життя. Позивач зауважив також, що має інвалідність 2-ї групи та перенесені моральні страждання впливають на стан його здоров`я. Крім того, позивач зазначає, що вимушений витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання судового рішення в розмірі 8739 грн. 64 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2023 року позовні вимоги - задоволено частково.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 06 серпня 2022 року по 09 вересня 2022 року включно в розмірі 8403,50 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та понесені ним судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 728,31 грн., а всього - 14131,81 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що наявність рішення суду про поновлення позивача на роботі, яке відповідачем виконано із затримкою, в силу статті 236 КЗпП України, є підставою для стягнення з останнього на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 06 серпня 2022 року по 09 вересня 2022 року включно.

Суд першої інстанції встановив, що під час розгляду справи мали місце порушення відповідачем прав позивача в зв`язку з затримкою виконання рішення суду, що є обґрунтованою підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000 грн, що буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 25 квітня 2023 року, представник Державної служби України з безпеки на транспорті - Мокрицька К.В., вважаючи оскаржуване рішення таким, що постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просила суд скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2023 року та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що через дію на території України воєнного стану та введенням низки нормативно-правових актів, що в певній мірі обмежують діяльність органів державної влади, зокрема Державної служби України з безпеки на транспорті, остання була позбавлена об`єктивної можливості вчасно виконати рішення суду. На переконання скаржника, дана обставина є значущою та повинна була бути врахована судом першої інстанції.

Крім того, особа, що подала апеляційну скаргу вважає, що позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов до необґрунтованого висновку про її стягнення з відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 18 травня року, представник ОСОБА_1 -адвокат Холодняк В.М., вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Державної служби України з безпеки на транспорті - Мокрицької К.В. залишити без задоволення.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з рішення Смілянського міськрайонного суду від 05 серпня 2022 року у цивільній справі № 703/2380/21 визнано незаконним та скасовано накази Державної служби України з безпеки на транспорті від 24 червня 2021 року № 902-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 01 липня 2021 року № 940-к «Про внесення змін до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 24 червня 2021 року № 902-к». Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті з 01 липня 2021 року. Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 липня 2021 року по 05 серпня 2022 року включно в розмірі 94455 грн. 34 коп. грн. та понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., а всього - 98455 грн. 34 коп. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання. (а.с. 10-17).

Постановою Черкаського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишено без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без змін (а.с. 18-22).

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2022 року в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць вимушеного прогулу підлягало негайному виконанню, про що зазначено в резолютивній частині.

Як встановлено судом, рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі було виконано лише 10 вересня 2022 року, що підтверджується наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 10 вересня 2022 року № 1286-К (а.с. 23).

Розмір середньоденного заробітку позивача встановлений рішенням Смілянського міськрайонного суду від 05 серпня 2022 року і складає 336 грн. 14 коп.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника Державної служби України з безпеки на транспорті - Мокрицької К.В. не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обов`язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов`язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає, заходи примусового виконання цивільних обов`язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, статті 14, 367 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження»).

У той же час, частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома стаття 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості, і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина п`ята статті 124 Конституції України).

Отже, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень за змістом статей 18, 430 ЦПК України, які кореспондуються з положеннями статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

У пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно, і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 ЦПК України ).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 серпня 2022 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі було виконано лише 10 вересня 2022 року, що підтверджується наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 10 вересня 2022 року № 1286-К (а.с. 23).

Обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. Якщо ж це сталося не з вини власника або уповноваженого ним органу, а з вини самого працівника, середній заробіток за час затримки поновлення на роботі не повинен йому виплачуватися.

У відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що виданий із затримкою (10 вересня 2022 року) наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті не з вини Державної служби України з безпеки на транспорті, або що невчасне виконання судового рішення про поновлення на роботі сталося з вини самого працівника.

Колегія суддів не приймає доводи скаржника, що невчасне виконання рішення суду зумовлено введенням на території України воєнного стану, оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, введення в країні воєнного стану саме по собі без інших зумовлених цим станом вагомих причин та обставин не може бути достатньою підставою для невиконання чи неналежного виконання рішення суду. До того ж, колегія суддів враховує ту обставину, що відповідач, незважаючи на те, що рішення суду від 05.08.2022 року було допущено до негайного виконання, звернувся до суду апеляційної інстанції про його оскарження, що свідчить про незгоду останнього з ухваленим рішенням та відсутністю об`єктивних причин, що перешкоджали відповідачеві виконати рішення суду вчасно.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що наявність рішення суду про поновлення позивача на роботі, яке відповідачем не виконано, в силу статті 236 КЗпП України є підставою для стягнення з останнього на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проведений позивачем розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача, ґрунтується на положеннях постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Вирішуючи питання щодо розміру середнього заробітку за час невиконання рішення суду, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що період затримки необхідно обраховувати з 06 серпня 2022 року (наступний день після ухвалення рішення Смілянського міськрайонного суду від 05 серпня 2022 року) по 09 вересня 2022 року (день винесення наказу про поновлення на роботі).

Встановивши, що саме з вини відповідача відбулася затримка виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю на автомобільному транспорті Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, що відповідно до статті 236 КЗпП України є підставою для стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі., суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за період з 06 серпня 2022 року по 09 вересня 2022 року включно, що складає 25робочих днів, а в грошовому виразі становить суму 8403 грн 50 коп. (336 грн. 14 коп. х 25 робочих днів).

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивача не було вчасно поновлено на роботі, дана обставина безумовно завдала особі негативних емоцій та спричинила негативний емоційний стан, що на переконання колегії суддів апеляційного суду є обгрунтованою підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того, апеляційний суд вважає слушними твердження місцевого суду, що заявлена позивачем моральна шкода у розмірі 10000 грн. є надміру завищеною. При цьому, колегія суддів вважає, що задоволений судом першої інстанції розмір моральної шкоди 5000 грн. є виправданим у даній справі та обгрунтованим.

За таких обставин, доводи скаржника про те, що моральна шкода не доведена позивачем суд оцінює критично, оскільки безумовність завдання такої шкоди доведена невчасним виконанням рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді, та як наслідок, дана обставина беззаперечно завдала особі моральних страждань та негативних емоцій.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи, наведені представникомДержавної служби України з безпеки на транспорті - Мокрицькою К.В. в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка грунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування постановленого судом першої інстанції рішення за наведених в апеляційній скарзі підстав.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Державної служби України з безпеки на транспорті - Мокрицької Кароліни Вікторівни - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та моральної шкоди - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук