Номер провадження: 22-ц/813/6397/23
Справа № 495/2719/23
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

14.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши заяву командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 березня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері,

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2023 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення по вказаній справі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, 30.05.2023 року, через засоби поштового зв`язку, командир ВЧ НОМЕР_1 подав до суду апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про звільнення ВЧ НОМЕР_1 від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду, посилаючись на незначний фінансово-матеріальний пріоритет таких видатків в умовах війни, що пов`язано зі скрутним матеріальним станом, а також вказуючи про кількість рішень по таким справам, що продовжують надходити на адресу військової частини, та надмірний тягар на військовий бюджет щодо сплати судового збору по таким справам. Крім того, заявник наголошує про протизаконний, замовний характер оскаржуваного судового рішення. За таких підстав просить звільнити від сплати судового збору.

Ознайомившись з даною заявою, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні такої заяви з огляду на наступне.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до положень ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 зроблено правовий висновок про те, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, закон визначає вичерпні умови звільнення від сплати судового збору, і такі умови диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням. Також, крім зазначення належних підстав для звільнення від сплати судового збору, заявнику також необхідно подати до суду відповідні докази.

Окремо слід звернути увагу, що будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, до Закону України «Про судовий збір» не внесено.

Апелянт ВЧ НОМЕР_1 не надала жодних належних та допустимих доказів, які б безспірно свідчили про її скрутний майновий стан та були переконливою підставою для звільнення від сплати судового збору.

Констатація заявником скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що передбачена ст. 8 Закону України «Про судовий збір» можливість звільнення від сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком, і застосовується як правило у виключних випадках.

З огляду на зазначене, клопотання про звільнення апелянта від сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 березня 2023 року не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити військової частини НОМЕР_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 березня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком у зв`язку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе

року