ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №243/11529/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої суми пенсії,

за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2023 року,

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі за текстом ГУ ПФУ в Донецькій області).

Уточнивши позовні вимоги, обґрунтував їх тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2

02 грудня 2020 року приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка складається з недоотриманої за життя пенсії в розмірі 56580,16 гривень. Вважає, що сума недоотриманої пенсії є більшою. Відповідачем надано нотаріусу невірну довідку про її розмір, оскільки ОСОБА_2 було припинено виплату пенсію з серпня 2015 року.

Листами ГУ ПФУ представнику позивача повідомило, що на підставі ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. Вважає обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном неправомірним.

У зв`язку з викладеним, просив визнати неправомірною відмову ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити недоотриману пенсію за весь період та стягнути на його користь недоотриману пенсію ОСОБА_2 за весь період заборгованості з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ГУ ПФУ в Донецькій на користь ОСОБА_1 недоотриману за життя померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 пенсію року в розмірі 37 106,22 гривень. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 гривень. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області в частині визнання дій відповідача протиправними закрито. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Донецькій області, не погоджуючись з рішенням суду в задоволеній частині, посилаючись на його безпідставність, зазначає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату суми з урахуванням трирічного строку перед днем звернення за недоотриманою пенсією по місяць смерті включно. Право на нарахування пенсії не входить до складу спадщини, норми ст.52 Закону №1058 стосуються вже нарахованих (належних на час смерті) пенсіонеру сум. Оскільки померла за життя не вжила заходи щодо своєчасного нарахування та отримання нарахованої пенсії, то вона не скористалася своїм правом на отримання належних їй сум пенсії.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явилися, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки за життя спадкодавець недоотримала пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, тому він набув право на отримання невиплаченої пенсії. При цьому ненадання відповідачем відомостей про розмір цієї пенсії не має бути перешкодою для належного захисту порушеного права позивача. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Встановивши, що загальна сума невиплаченої за життя пенсії померлої ОСОБА_2 складає 93 686,38 гривень, проведено виплату недоотриманої пенсії у розмірі 54 282,24 гривень, суму недоотриманої пенсії у розмірі 2 297,92 гривень було стягнуто на користь позивача за рішенням суду, суд дійшов висновку, що залишок невиплаченої пенсії складає 37 106,22 гривень тому позовні вимоги про стягнення на користь позивача з відповідача недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за весь період з урахуванням раніше виплачених сум у вказаному розмірі підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду в цілому погоджується з таким висновком суду в оскаржуваній частині з огляду на наступне.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого позивачем по справі надано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в Костянтинівсько-Дружківському ОУ ПФУ України Донецької області як отримувач пенсії за віком, сума неодержаної пенсії за період часу з 01 серпня 2015 року по 30 квітня 2020 року становить 93 686,38 гривень; сума виплаченої недоотриманої пенсії 54 282,24 гривень, що підтверджується листом голови комісії з припинення управління Костянтинівсько-Дружківському ОУПФУ України Донецької області від 14 квітня 2021 року.

02 грудня 2020 року приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 на спадщину у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 56 580,16 гривень, належну спадкодавиці на підставі листа Костянтинівсько-Дружківського ОУПФУ Донецької області від 28 жовтня 2020 року № 0577-05-8/10285.

З Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2021 року було задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та стягнуто на його користь з Костянтинівсько-Дружківського ОУ ПФУ України Донецької області недоотриману за життя померлою ОСОБА_2 у розмірі 2 297,92 гривень. Також, з вказаного рішення вбачається факт виплати позивачу разовим дорученням недотриманої ОСОБА_2 пенсії в розмірі 54 282,24 гривень.

Як вбачається з довідки № 293 від 28 січня 2022 року, виданої на виконання ухвали суду першої інстанції, розмір призначеної пенсії ОСОБА_2 з серпня 2015 року по квітень 2020 року становить 93 686,38 гривень. Згідно заяви спадкоємця сума нарахованої та виплаченої пенсії за період з 07 грудня 2017 року по 30 квітня 2020 року складає 54 282,24 гривень. Сума пенсії за період з 01 серпня 2015 року по 06 грудня 2017 року у розмірі 39 404,14 гривень одержувачу пенсійних виплат не нараховувались.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що не вся сума недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 увійшла до складу спадщини, а лише частина, обмежена трирічним строком.

Відповідно до положень ст. 1216, 1217, 1218, ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно положень ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон).

Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі № 750/8819/19, від 23 вересня 2020 року по справі № 428/6685/19, від 23 лютого 2022 року по справі № 428/10113/20.

Апеляційний суд також зазначає, що не охоплення свідоцтвом всієї суми, яка була не виплачена померлому за життя, не є підставою для відмови спадкоємцю в задоволенні позову, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Крім того, апеляційний суд підкреслює, що фактично свідоцтво про спадщину було видано на меншу суму у зв`язку з наданням відповідачем даних, що не відповідали фактичній дійсності.

Тобто, оскільки відповідач не визнав наявність у нього заборгованості перед спадкодавцем з огляду на вимоги ст. 46 вищезазначеного Закону №1058, відомостей про спірну заборгованість нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не надав, тобто вказані обставини у їх сукупності унеможливили виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі такого свідоцтва, отже додаткове звернення позивача до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом як обов`язкова передумова для звернення до суду не вимагається.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2023 року немає.

Відповідно до п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста