Ухвала

13 червня 2023 року

м. Київ

справа № 522/15159/21

провадження № 61-5483 св 23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану його представницею ОСОБА_2 , про відвід суддів Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

1. У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року у вказаній справі.

2. Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2023 року відкрите касаційне провадження у справі.

3. 05 червня 2023 року, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) «Електронний суд», ОСОБА_1 , через свою представницю ОСОБА_2 , звернувся до Верховного Суду із заявою про відвід суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В. та Петрова Є. В. від розгляду зазначеної справи, посилаючись на пункт 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

4. Обґрунтовуючи свою заяву вказує на те, що 22 травня 2023 року, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», ним було надіслано до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу.

5. Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2023 року у складі суддів Грушицького А. І., Литвиненко І. В. та Петрова Є. В., відзив було повернуто заявнику без розгляду, оскільки до нього було додано докази надсилання копій цього відзиву на електронну адресу ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_3 , проте не долучено доказів надсилання цього відзиву та доданих до нього документів листом з описом вкладення.

6. 29 травня 2023 року копію зазначеного відзиву було надіслано ОСОБА_3 листом з описом вкладення та до Верховного Суду із клопотанням про поновлення строку для подання відзиву.

7. Проте ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2023 року відзив повернуто заявнику без розгляду, оскільки він поданий поза межами встановленого законом строку.

8. Заявник вказує на те, що колегією суддів у складі Грушицького А. І., Литвиненко І. В. та Петрова Є. В. було порушено загальні засади судочинства, принципу рівності сторін та змагальності, що викликає сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів, оскільки його відзив, який був поданий у строк встановлений судом, на думку заявника, штучно залишено без розгляду.

9. Зазначає, що посилання колегії суддів в ухвалі Верховного Суду від 23 травня 2023 року на те, що до відзиву було додано докази надсилання копій цього відзиву на електронну адресу ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_3 та не долучено доказів надсилання цього відзиву та доданих до нього документів листом з описом вкладення не відповідає рішенню Ради суддів України від 05 серпня 2022 року № 26, яким через запровадження в Україні карантину та воєнного стану судам рекомендовано закликати усіх учасників судових проваджень при поданні процесуальних документів сторонам зазначати електронну адресу в ЄСІТС або іншу електронну адресу, мобільний телефон та найбільш зручний месенджер, через які суд може здійснювати виклики та повідомлення або обмінюватися електронними документами.

10. Також вказує на те, що суд не взяв до уваги добросовісне виконання ним вимог ухвали Верховного Суду від 23 травня 2023 року та не врахував належне виконання ним вимог законодавства. Відзив було двічі надіслано скаржнику як електронною поштою так і Укрпоштою.

11. Зазначає, що ОСОБА_3 вже зверталася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року, провадження за якою ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2023 року було закрите.

12. При повторному зверненні ОСОБА_3 до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року нею було порушено вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме до касаційної скарги долучено квитанції про сплату судового збору від 03 січня 2023 року тобто ті які подавалися як доказ сплати судового збору при її попередньому звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року, і касаційна скарга в такому випадку мала залишитися без руху для усунення зазначених недоліків, проте суд на це увагу не звернув.

13. Крім цього вказує на те, що Верховний Суд безпідставно поновив ОСОБА_3 строк на подання касаційної скарги.

14. Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів від участі у розгляді справи визнано необґрунтованою, заяву про відвід суддів передано для вирішення зазначеного питання іншому судді.

15. Автоматизованою системою документообігу суду (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 червня 2023 року) визначено суддю Пророка В. В. для розгляду зазначеної заяви ОСОБА_1 .

16. Перевіривши наведені у заяві про відвід суддів доводи, Верховний Суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні з огляду на таке.

17. Частинами першою та другою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

18. Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

19. Тобто процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

20. Відповідно до положень статті 14 ЦПК України у судах функціонує ЄСІТС. ЄСІТС відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

21. Також частиною сьомою статті 43 ЦПК України встановлено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

22. Зазначена норма є чіткою та не має неоднозначного тлумачення.

23. З матеріалів касаційного провадження вбачається, що 22 травня 2023 року ОСОБА_2 , як представниця ОСОБА_1 , надіслала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», тобто мала на виконання вимог частини сьомої статті 43 ЦПК України надати суду доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій відзиву чого зроблено не було. Альтернативно доказами надсилання відзиву часникам справи могли служити відповідні повідомлення про надсилання відзиву засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» іншим учасникам справи, зареєстрованим в підсистемі ЄСІТС «Електронний Суд», відомостей про що у справі також немає.

24. Рішенням Ради суддів України від 05 серпня 2022 року № 26 дійсно рекомендовано судам, з метою підвищення рівня використання інструментів електронного судочинства під час відправлення правосуддя в умовах скрутного фінансового забезпечення у випадках, коли адвокат, нотаріус, приватний виконавець, арбітражний керуючий, судовий експерт, державний орган, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального секторів економіки, який бере участь у справі, не має офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі - вимагати зареєструвати таку офіційну електронну адресу для подальшого направлення судом процесуальних документів в електронній формі, виклики та повідомлення, обмін процесуальними документами з учасниками судових проваджень у першу чергу здійснювати за допомогою електронної пошти та/або з використанням вказаних учасниками судових проваджень мобільних телефонів (в тому числі й з використанням месенджерів, які дозволяють отримати інформацію про доставку відповідного повідомлення, процесуального документа, та отримати інформацію про їх прочитання).

25. Проте зазначені рекомендації не можуть підміняти собою або мати вищий пріоритет ніж норми ЦПК України, який встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

26. Крім цього зазначені рекомендації направлені на сприяння швидкому та зручному процесу комунікації між судом та учасниками процесу задля своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ, і не містить жодних положень та рекомендації щодо організації комунікації та обміну, в передбачених ЦПК України випадках, процесуальними документами між судом і учасниками процесу, тобто посилання заявника на неврахування Верховним Судом зазначених рекомендацій є безпідставним.

27. Щодо доводів заяви про відвід з приводу подання ОСОБА_3 при повторному зверненні до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року квитанцій про сплату судового збору від 03 січня 2023 року тобто тих, які подавалися нею як доказ сплати судового збору при її попередньому звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою на це ж судове рішення, варто зазначити, що ОСОБА_3 не зверталася до Верховного Суду із заявою про повернення сплаченого судового збору на підставі статті 7 Закону України «Про судовий збір», тобто судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

28. Також варто зазначити, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

29. Ухвалю Верховного Суду від 31 березня 2022 року було закрите касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року, яка була надіслана до Верховного Суду 03 січня 2022 року.

30. Копії зазначеної ухвали було надіслано учасникам справи супровідним листом Верховного Суду 10 квітня 2022 року.

31. Повторно ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду із зазначеною касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку для касаційного оскарження 17 квітня 2023 року, тобто без надмірного зволікання, отже підстави поновлення ОСОБА_3 пропущеного строку на касаційне оскарження, як такого, що пропущений з поважних причин, не викликають сумнівів в упередженості чи об`єктивності суддів Грушицького А. І., Литвиненко І. В. та Петрова Є. В.

32. Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

33. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

34. Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

35. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

36. Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

37. Таким чином доводи ОСОБА_1 про необхідність відводу суддів Грушицького А. І., Литвиненко І. В. та Петрова Є. В. від участі у розгляді справи № 522/15159/21 є необґрунтованими.

38. Будь-яких інших об`єктивних та обґрунтованих підстав для відводу, передбачених статтями 36 та 37 ЦПК України, ОСОБА_1 не вказав.

39. Також Верховний Суд наголошує, що незнання стороною у справі норм процесуального права та нерозуміння ним практики їх застосування не може бути підставою для відводу, однак може призвести до застосування до такої сторони заходів процесуального впливу за зловживання процесуальними правами.

40. Таким чином, оскільки доводи заявника не дають підстав для обґрунтованого сумніву у неупередженості та об`єктивності суддів Грушицького А. І., Литвиненко І. В. та Петрова Є. В. і не свідчать про їх заінтересованість у результаті розгляду справи № 522/15159/21, Верховний Суд вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 , поданої його представницею ОСОБА_2 , про відвід суддів Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк