РІШЕННЯ

іменем України

13 грудня 2023 рокуСправа №451/1259/23
Провадження № 2/451/345/23

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Радехові в залі суду цивільну справу №451/1259/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на нерухоме майно,

у с т а н о в и в:

5 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на нерухоме майно.

У позовній заяві зазначила, що вона проживає без реєстрації у житловому будинку, який розташований на АДРЕСА_1 . Цей житловий будинок зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 . Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 20 вересня 1982 року, зареєстрованим в реєстрі за № 17, ОСОБА_4 купила належний на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований на АДРЕСА_1 . Проте, її мати ОСОБА_4 після купівлі нерухомості не провела відповідних реєстраційних дій для отримання права власності на вказаний житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Лопатин Червоноградського району Львівської області помер її батько - ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Лопатин Червоноградського району Львівської області померла і мати - ОСОБА_4 . Окрім цього, її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з 11.06.1985 були зареєстровані та проживали, до дня їх смерті, на АДРЕСА_1 , доглядали за будинком та здійснювали поточний ремонт. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем виконкому Лопатинської селищної ради та зареєстрованого в реєстрі за № 96, ОСОБА_4 заповіла належне їй майно своїй дочці - ОСОБА_1 . Після її звернення до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відкрито спадкову справу № 70045564, проте згодом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що у спадкодавця не виникло підстав для набуття права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Фактично з 1985 року та станом на липень 2023 року, ОСОБА_1 , відкрито проживає у вищевказаному житловому будинку, тобто понад тридцять вісім років, наголошує, що з 1985 року вона була зареєстрована у вказаному будинковоолодінні, що посвідчується відповідними записами у будинковій книзі. Наведене засвідчується відкритими моїми діями щодо користування вказаним майном, зокрема було розроблено відповідну технічну документацію стосовно будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на АДРЕСА_1 . Зазначає, що вона не знала і знати не могла, що мати не є власником майна та завжди вважала її законним володільцем і лише після її смерті, розпочавши процедуру спадкування виявила наведені вище обставини. Житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований на АДРЕСА_1 , тривалий час знаходиться у відкритому і безперервному володінні (користуванні) ОСОБА_1 . Отож, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 34,2 м.кв., що розташований на АДРЕСА_1 , згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу, виготовленого станом на 2 січня 2023 року, зокрема: коридор (літера А1-1, номер приміщення 1), площею - 1,9 м.кв., кладова (літера А 1-1, помер приміщення 2), площею - 4,8 м.кв., житлова (літера А1-1, номер приміщення 3), площею 6,0 м.кв., кухня (літера А1-1, номер приміщення 4), площею 7,0 м.кв, житлова (літера А 1-1, номер приміщення 5), площею 14,5 м.кв. (а.с.3-7).

5 вересня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.46).

Ухвалою судді від 23 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2).

У підготовче судове засідання сторони не прибули.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов підтримала повністю та просила задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а. с. 60, 66).

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просив розгляд справи проводити без його участі (а. с. 54).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі (а. с. 68).

З урахуванням наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проведено за відсутності учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

На підставі ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206-207 ЦПК України.

Із ч. 4 ст. 206 ЦПК України видно, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що потрібно задовольнити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із ст. 15 ЦК України видно, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Суд установив, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації у житловому будинку, який розташований на АДРЕСА_1 , що підтверджується актом встановлення фактичного проживання №30 від 4 травня 2023 року, виданим Лопатинською селищною радою Червоноградського району Львівської області (а. с. 43).

Також, відповідно до довідки КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» №14 від 03.01.2023 (а.с.38), житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 20 вересня 1982 року зареєстрованого в реєстрі за № 17 (а.с.16), ОСОБА_4 купила належний на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований на АДРЕСА_1 , що також підтверджується і довідкою Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області №107 від 23.01.2023 (а. с. 18, 20-23).

Проте, мати позивача ОСОБА_4 після нерухомості не провела відповідних реєстраційних дій для отримання права власності на вказаний житловий будинок, який розташований на АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Лопатин Червоноградського району Львівської області помер батько позивача - ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Лопатин Червоноградського району Львівської області померла і мати - ОСОБА_4 (а. с. 12, 15).

Окрім цього, її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з 11.06.1985 були зареєстровані та проживали, до дня їх смерті на АДРЕСА_1 , доглядали за будинком та здійснювали поточний ремонт, що підтверджується довідками Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області № 06/38-259, № 06/38-258 та № 06/38-257 від 31.03.2023 (а.с.14, 19, 29).

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконкому Лопатинської селищної ради та зареєстрованого в реєстрі за № 96 (а.с.17) ОСОБА_4 належне їй майно заповіла своїй дочці - ОСОБА_1 (а.с.17).

Позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відкрито спадкову справу № 70045564 (а.с.41), проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із тим, що у спадкодавця не виникло підстав для набуття права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.40).

Фактично з 1985 року та станом на липень 2023 року, ОСОБА_1 , відкрито проживає у вищевказаному житловому будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 , тобто понад тридцять вісім років.

З 1985 року вона була зареєстрована у вказаному будинковоолодінні, що посвідчується відповідними записами у будинковій книзі (а.с.24-28).

Позивачем було розроблено відповідну технічну документацію стосовно будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться на АДРЕСА_1 (а.с.30-37).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст.12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Позивач звернулася до суду з позовом на підставі ст. 344 ЦК України.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно з п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2015 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не зі своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Стаття 41 Конституції України визначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 13 вказаної Постанови пленуму ВССУ можливість подання до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає зі ст. 15, 16 ЦК, а також із ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Презюмується, що відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Отож, умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 Цивільного кодексу України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду України у Постанові 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, п.66-67).

Суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 дотримані усі умови набуття права власності на спірне майно за набувальною давністю, а саме: законне та добросовісне заволодіння, а також відкрите, безперервне та безтитульне володіння житловим будинком АДРЕСА_1 . Разом з тим, установлений строк безперервного володіння спірним майном сплив (більше десяти років), а також відсутні норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Узагальнюючи вищенаведене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що у позивача немає іншого способу захисту порушених прав, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 316, 317, 319, 328, 344 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 81, 141, 200 206-207, 211, 229, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 34,2 м.кв., що розташований на АДРЕСА_1 , згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу, виготовленого станом на 2 січня 2023 року, зокрема: коридор (літера А1-1, номер приміщення 1), площею - 1,9 м.кв., кладова (літера А 1-1, помер приміщення 2), площею - 4,8 м.кв., житлова (літера А1-1, номер приміщення 3), площею 6,0 м.кв., кухня (літера А1-1, номер приміщення 4), площею 7,0 м.кв, житлова (літера А 1-1, номер приміщення 5), площею 14,5 м.кв.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», , місцезнаходження: вул. Бічна промислова, 29, м.Червоноград, Львівська обл., 80100.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене у нарадчій кімнаті 13 грудня 2023 року.