Справа № 522/3904/23
Провадження №2/522/3263/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та знесення об`єкту самочинного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 27.02.2023 року надійшов позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та знесення об`єкту самочинного будівництва.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 28.04.2004 року № 5-591 належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 48, 2 кв.м. 21.08.2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено комісійне обстеження об`єкта містобудування, в ході якого зафіксовано проведення ОСОБА_1 будівельних робіт із влаштування окремої будівлі на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. Відповідно до даних Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_2 не видавались. Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив, що рішення про передачу у власність або користування земельної ділянки за зазначеною адресою Одеською міською радою не приймались, а також, що на земельній ділянці орієнтовною площею 40 кв.м. розміщено одноповерхову будівлю. Державним реєстратором Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 05.08.2020 року за індексним номером: 53460797 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 . Вказане рішення державного реєстратора прийняте на підставі повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна від 27.07.2020 року, виданого ПП «УКРЕЛТРАНС» та договору купівлі-продажу від 28.04.2004 року № 5-591. Відповідно до повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна при уточненні лінійних розмірів та підрахунку площі квартири встановлено, що загальна площа квартири збільшена за рахунок внутрішніх перегородок. Одеська міська рада стверджує, що площа квартири збільшилась за рахунок влаштування окремої споруди на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси, яка не була відведена ОСОБА_1 для проведення будівництва у встановленому порядку, що перешкоджає територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради вільно користуватись та розпоряджатись належною їй земельною ділянкою.

Матеріали позову суддя отримала 28.02.2023 року.

До суду 16.03.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , зареєстрована з 28.05.2004 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначену відповідь суддя отримала 17.03.2023 року.

Ухвалою суду від 22.03.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 24.04.2023 року, витребувано з Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчену копію реєстраційної справи, що зберігається в електронній формі на об`єкт майна: квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) - до розгляду справи по суті.

До суду 14.04.2023 року на виконання ухвали суду від 22.03.2023 року від Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшли копії реєстраційної справи № 101.

До суду 19.04.2023 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що земельна ділянка, на якій розміщена спірна споруда на момент оформлення договору купівлі-продажу знаходилась у користування попереднього власника, після переоформлення правовстановлюючих документів на квартиру, неодноразово зверталась усно, а потім письмово у різні державні органи з приводу оформлення земельної ділянки, згодом була організована виїзна комісія з даного питання та надано спочатку усне погодження можливості проведення будівництва спірної споруди та повідомлено, що письмовий результат огляду буде направлено поштою. Крім того, вказує, що 21.08.2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради було проведено комісійне обстеження об`єктів містобудування щодо дотримання законодавства, за результатом якого не виявлено жодних порушень норм ДБН. Відповідачка звертає увагу, що спірну будівлю збудовано із додержанням усіх вимог державних будівельних норм і правил протипожежної безпеки, також на об`єкт є документ, який посвідчує право власності і земельна ділянка під вказаним приміщенням є також власністю відповідачки.

У підготовчому засіданні 24.04.2023 року була присутня представник ОМР Лєбєдєва Д.Ф.

Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 22.05.2023 року, у зв`язку з неявкою відповідачки.

До суду 08.05.2023 року від представника ОМР-Лєбєдєвої Д.Ф. надійшла відповідь на відзив, згідно якої просили задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідь на відзив обґрунтована порушенням відповідачкою встановленого порядку отримання дозвільних документів для початку виконання будівельних робіт на земельній ділянці комунальної власності. Вказує, що до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування такою земельною ділянкою. Крім того, відповідачка вводить суд в оману, оскільки при комісійному обстеженні, при якому нібито не було виявлено жодних порушень будівельних норм і правил, було встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 , влаштовано бетонну основу на території загального користування на земельній ділянці, яка не належить власнику квартири. Відповідно до інформації з Реєстру дозвільних документів відсутня реєстрація документів дозвільного характеру, також зазначається, що в департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутня інформація стосовно передачі земельної ділянки за вказаною адресою. ОСОБА_1 мала звернутись до Одеської міської ради в письмовому вигляді із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, і у випадку дотримання всіх вимог земельного законодавства отримати земельну ділянку у власність або користування. Представник Одеської міської ради зазначає, що жодних доказів звернення відповідачки до органів місцевого самоврядування із вказаною метою відсутні.

До суду 22.05.2023 року від представника ОМР-Лєбєдєвої Д.Ф. надійшло клопотання про долучення доказів до справи, а саме копія листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.03.2023 року № 01-11/2/47вих.

У підготовче засідання призначене на 22.05.2023 року з`явилися представник ОМР-Лєбєдєва Д.Ф., представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Представник ОМР просила долучити до справи відповідь на відзив та докази. Представник відповідачки просив надати час на заперечення.

Протокольною ухвалою суду долучив до матеріалів справи відповідь на відзив, копію листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.03.2023 року № 01-11/2/47вих., акт обстеження, два фото; розгляд справи відкладено на 05.06.2023 року.

У підготовче засідання призначене на 05.06.2023 року з`явилася представник ОМР Лєбєдєва Д.Ф. До суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено, розгляд справи відкладено на 17.07.2023 року.

У підготовче засідання призначене на 17.07.2023 року з`явився представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , просив оголосити перерву у зв`язку зі станом здоров`я та неявкою позивача.

Протокольною ухвалою суду клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено, розгляд справи відкладено на 04.09.2023 року у зв`язку з неявкою позивача.

У підготовче засідання призначене на 04.09.2023 року з`явилися представник ОМР Лєбєдєва Д.Ф., представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Представник ОМР позов підтримала. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позов не визнав. Щодо закриття підготовчого засідання не заперечували.

Ухвалою суду від 04.09.2023 року по справі підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті на 18.10.2023 року.

У судове засідання призначене на 18.10.2023 року з`явилася представник ОМР Лєбєдєва Д.Ф. До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи залишено без розгляду через подачу даної заяви адвокатом без ЕЦП та не подачу адвокатом даної заяви через систему «Електронний суд», що суперечить нормам чинного законодавства, що набули чинності 18.10.2023 року.

Розгляд справи відкладено через першу неявку відповідача на 25.10.2023 року.

У судове засідання призначене на 25.10.2023 року з`явилася представник ОМР Лєбєдєва Д.Ф. До суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено, розгляд справи відкладено на 02.11.2023 року.

У судове засідання призначене на 02.11.2023 року з`явилися представник ОМР-Лєбєдєва Д.Ф., представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заявив клопотання про залучення у якості третьої особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, оскільки дане питання пов`язано з діяльністю даного Управління.

Представник ОМР-Лєбєдєва Д.Ф. заперечувала щодо задоволення, оскільки підготовче засідання було закрито ухвалою суду від 04.09.2023 року. Також зазначила, що даний позов був поданий відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, оскільки позивач є власником спірної земельної ділянки та участь Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради тут непотрібна через відсутність їх будь-яких прав та обов`язків, які б порушувались даним спором.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначив, що ОМР не є тим суб`єктом, який може стверджувати, що будівництво на спірні земельній ділянці є самочинним будівництвом, оскільки це функція Управління.

Протокольною ухвалою суд згідно ст. 222 ЦПК України усне клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про залучення у якості третьої особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, враховуючи підстави позову, залишено без задоволення.

Представник ОМР-Лєбєдєва Д.Ф. просила позов задовольнити з викладених в позові підстав, оскільки відбулось будівництво на земельній ділянці що належить територіальній громаді в особі ОМР та ОМР не приймала рішення про надання відповідачці даної земельної ділянки. Це окрема будівля.

На питання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 представник ОМР ОСОБА_4 відповіла, що була перевірка щодо самочинного будівництва відповідно до Порядку № 135. Юридичний департамент має право скликати такі комісії та складати Акти. ОМР є власником даної земельної ділянки, який має право будь-яким способом розпоряджатись ним, УДАБК є органом контролю за містобудівельною діяльністю. Тобто ОМР та УДАБК є різними суб`єктами. Відповідачка мала сама звернутись до ОМР до будівництва щодо надання земельної ділянки, оскільки порушувались права саме ОМР та цей спір не передбачає обов`язкового досудового врегулювання. У ОМР є право власності на земельну ділянку відповідно до законодавства, а не контроль.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позов не визнав, так як вважає його безпідставним. УДАБК могли б надати пояснення чи дійсно цей об`єкт є самочинним будівництвом, чи порушені норми ДБН. Не було надано ніяких приписів, ні протоколу про проведення перевірок, тобто на його думку доказів того, що це є об`єктом самочинного будівництва не надано та не доказано цей факт. Не було здійснено ніяких дій щодо досудового врегулювання. Відповідачка не зверталась до ОМР з відповідною заявою щодо надання їй земельної ділянки. Вона є інвалідом другої групи по зору. Відповідачка звернулась у 2018-2020 роках до УДАБК з заявою про можливість введення об`єкту в експлуатацію та тримала відповідь у усній формі, вміст якого представник не знає. Так як у відповідачки є право власності на квартиру, то ї земельна ділянка під нею також їй належить. Ніким не визначено, що це є самочинне будівництвом, це мав визнати УДАБК.

На питання представника ОМР представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відповів, що не знає чи було розроблено проект землеустрою. Відповідачка отримала повідомлення про початок будь-яких робіт і Декларацію про готовність об`єкту в експлуатацію, що будо підставою для реєстрації права власності. Згідно витягу з реєстру нерухомості за відповідачкою зареєстровано право власності.

На питання суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відповів, що попередній власник користувався земельною ділянкою і на цій земельній ділянці у нього був гараж.

Оголошено перерву з метою з`ясування обставин щодо звернення відповідачки на 10.11.2023 року.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території м. Одеси та Одеської області розгляд справи, призначений на 10.11.2023 року, відкладено на 05.12.2023 року.

У судове засідання призначене на 25.10.2023 року з`явилася представник ОМР Лєбєдєва Д.Ф., просила долучити до матеріалів справи копію відповіді від 27.07.2023 року на звернення відповідачки щодо виділення їй земельної ділянки.

Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника ОМР Лєбєдєвої Д.Ф.

Представник ОМР ОСОБА_4 просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її ОСОБА_3 у судове засідання не звидилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 14.12.2023 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, приходить до наступного висновку.

Згідно матеріалів справи встановлено, що 28.04.2004 року на підставі договору купівлі-продажу № 5-591 ОСОБА_1 набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з двох кімнат, загальною площею 48,2 кв.м., у томі числі житловою 32 кв.м., про що було здійснено запис в Реєстрі прав на нерухоме майно від 25.03.2011 року. (а.с. 37-38, 58-63).

Вказаний запис було змінено 05.08.2020 року на підставі рішення державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області (з відкриттям розділу) Марінової К.А. від 05.08.2020 року за індексним номером: 53460797 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 88,6 кв.м., житловою 32 кв.м.

Рішення державного реєстратора від 05.08.2020 року за індексним номером: 53460797 прийнято на підставі наступних документів:

-повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна від 27.07.2020 року, серія та номер: б/н, виданого ПП «УКРЕЛТРАНС»;

-договір купівлі-продажу від 28.04.2004 року № 5-591, виданого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Сімаченко С.Л.

Таким чином на даний час відповідачці належить право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 88,6 кв.м. (а.с. 64).

21.08.2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено комісійне обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства спільно із представниками Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський». Виїздом на місце оглядово встановлено, що власником квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1 влаштовано залізобетонну основу під підсобне приміщення на земельній ділянці комунальної власності, яка не видавалась відповідачці у власність або користування. (а.с. 32-43).

Відповідно до листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 21.12.2020 року № 01-11/5528 дані щодо видачі містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.30-31).

Відповідно до листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 21.01.2021 року № 01-18/1717-09-02 на прибудинковій території багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_5 збудовано окрему одноповерхову будівлю. (а.с. 44).

Відповідно до листа Приморської районної адміністрація ОМР № 01-11/2278/2вих на лист Юридичного департаменту ОМР від 18.12.2020 № 01/11-2278 за інформацією КП «ЖКС «Фонтанський» було проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що ОСОБА_1 виконала роботи з будівництва підсобного приміщення, про що складено відповідний акт та фотофіксація. (а.с. 26-29).

Згідно з інформацією, наданою в листі Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 10.02.2023 року № 01-18/55 рішення про передачу у власність або користування земельної ділянки за зазначеною адресою Одеською міською радою не приймались, а також, що на відповідній земельній ділянці розміщено одноповерхову будівлю орієнтовною площею 40 кв.м. (а.с. 48-53).

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради листом від 22.02.2023 року № 01-11/2/47вих повідомила про проведення комісійного обстеження 26.02.2023 року, за результатами якого складено акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території. Так, було встановлено, що згідно із інформацією з Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відомості про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування на анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на виконання будівельних робіт та готовності об`єктів до експлуатації за вищевказаною адресою.

Також в матеріалах справи наявні дві копії технічних паспортів квартири АДРЕСА_1 від 14.07.1995 року, в якому загальна площа квартири становить 48,2 кв.м., та технічний паспорт від 27.07.2020 року, виготовлений ПП «УКРЕЛТРАНС», відповідно до якого загальна площа квартири становить 88,6 кв.м. (а.с. 39-42, 60-63).

Суд встановив, що у новому технічному паспорті від 27.07.2020 року, який виготовлений ПП «УКРЕЛТРАНС» наявне приміщення № 7 загальною площею 39,4 кв.м., якого не існувало на момент купівлі-продажу квартири.

Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення площі цієї квартири відбулась шляхом будівництва окремого приміщення за рахунок земельної ділянки комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони: 1) збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; 3) з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною четвертою ст. 376 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 Цивільного кодексу України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держави, територіальні громади.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Власник земельної ділянки, відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, Одеська міська рада у вказаному спорі виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як рівноправний учасник цивільних правовідносин та власник земельної ділянки і звернулась до суду в порядку ч. 4 ст. 376 ЦК України.

У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватись ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України, яка обумовлює виникнення у органу державного архітектурно-будівельного контролю повноважень на пред`явлення позову про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсації витрат, пов`язаних з таким знесенням, зокрема:

-виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

-визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, є неможливою;

-винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

-встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Вищевказаний механізм застосовується уповноваженими органами місцевого самоврядування у випадку порушення містобудівного законодавства, будівельних норм та правил.

Однак, Одеська міська рада звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з підстав самовільного зайняття земельної ділянки самочинно збудованим приміщенням за захистом свого права власності на таку земельну ділянку.

Обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт самочинного будівництва підлягає у випадках, якщо такий об`єкт побудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. У даній ситуації знесення самочинного будівництва можливе без винесення органом державного архітектурно-будівельного контролю відповідного припису та зобов`язання особи, яка здійснила самочинне будівництво провести відповідну перебудову.

У зв`язку із вищевикладеним суд відхиляє позицію представника відповідача про необхідність залучення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спора, обов`язкової наявності припису та проведення перебудови.

Крім того, відповідно до ч. 4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

31) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом;

4) виконання підготовчих робіт;

41) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом;

42) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідках (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).

Однак, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до виконавчих органів Одеської міської ради у встановленому законом порядку з метою отримання дозвільних документів на проведення будівництва на земельній ділянці комунальної власності.

Таким чином, суд не бере до уваги посилання представника ОСОБА_1 на існування усних домовленостей із Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на проведення будівництва на земельній ділянці комунальної власності, на підставі чого, зі слів представника ОСОБА_1 і було зареєстровано право власності на самочинний об`єкт нерухомості.

Щодо скасування рішення державного реєстратора, на підставі якого було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 зі збільшеною площею.

Державним реєстратором Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Маріновою К.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 05.08.2020 року № 53460797 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 88,6 кв.м. на підставі повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна від 27.07.2020 року, виданого ПП «УКРЕАЛТРАНС» та договору купівлі-продажу від 28.04.2004 року № 5-591.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із вимогами ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з п. 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, (далі - Порядок) цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти нерухомості та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації, зокрема є державний акт на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , послугували повідомлення про результати огляду об`єкта нерухомого майна від 27.07.2020 року, виданої ПП «УКРЕЛТРАНС» та договору купівлі-продажу від 28.04.2004 року № 5-591, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори.

Суд погоджується із твердженням Одеської міської ради стосовно того, що технічний паспорт та повідомлення про результат огляду об`єкта нерухомого майна не є правовстановлюючими документами, що посвідчується право власності на земельну ділянку та не може бути єдиною підставою для реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт на земельній ділянці комунальної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

Відповідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються, а також повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 року у справі № 916/2791/13 вказала, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного.

Верховний Суд у постанові від 18.08.2023 року у справі № 522/17034/20 зазначив, що враховуючи те, що Одеська міська рада будь-яких рішень щодо передачі земельної ділянки відповідачам у власність (користування) не ухвалювала, самочинна реконструкція нежитлового приміщення здійснена із захопленням земельної ділянки комунальної власності, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що існуюча реєстрація права власності на об`єкт нерухомості порушує права територіальної громади міста Одеси як власника земельної ділянки, на якій він розташований.

Отже із вищезазначених фактів та обставин вбачається, що рішення державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Маріновою К.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 05.08.2020 року № 53460797 підлягає скасуванню у судовому порядку як таке, що порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій знаходиться цей об`єкт, та як таке, що прийняте із порушенням законодавства про державну реєстрацію права власності за відсутності документа, що підтверджує виникнення права власності земельну ділянку.

Таким чином суд вважає обґрунтованими посилання позивача на порушення прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради з огляду на те, що самочинне будівництво відбулось за рахунок земельної ділянки комунальної власності, яка не надавалась ОСОБА_1 у власність або користування.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 319-321, 328, 376, 386 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 2, 4, 10-13, 43, 49, 51, 64, 76, 81, 82, 89, 95, 133, 141, 210, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.08.2020 року за індексним № 53460797 (з відкриттям розділу) про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 88,6 кв.м. за ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ), та закрити розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на вказану квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Зобов`язати ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва загальною площею 39,4 кв.м., який відображений у технічному паспорті, виготовленому ПП «УКРЕАЛТРАНС» 27.07.2020 року як підсобне приміщення під № 7.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення суду складено 14.12.2023 року.

Суддя Л.В. Домусчі