РІШЕННЯ

Іменем України

11.12.2023 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2022 до провадження Вінницького районного суду Вінницької області з Вінницького міського суду Вінницької області за підсудністю надійшла цивільна справа за вищевказаним позовом представником позивача, який вмотивований тим, 23.11.2020 відповідач ОСОБА_1 керуючи автомобілем «AUDI A4» AB9690НК допустив зіткнення з автомобілем «NISSAN ROGUE» НОМЕР_1 та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим вчинив правопорушення передбачене ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність подія ОСОБА_1 була застрахована за полісом АР/7456273 в ТДВ СК «Альфа-Гарант», і останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «NISSAN ROGUE» НОМЕР_1 , в розмірі 115 000,00 грн.

Вказує, що відповідач самовільно залишив місце пригоди, отже позивач отримав право вимагати компенсації виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Тому, позивач вимушений звернутися із даним позовом до суду, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму в розмірі 115 000,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,0 грн. та суму в розмірі 2481,0 грн. судового збору.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 20.02.2023 відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

14.04.2023, через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.69-72), в якому відповідач просить в задоволенні позову ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовити, з огляду на наступне.

Вказує, що 24.11.2020 керуючи транспортним засобом «AUDI» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Келецькій із швидкістю близько 50 км/год., втративши керування здійснив наїзд на припаркований автомобіль «NISSAN ROGUE», і у зв`язку з поганим самопочуттям після ДТП звернувся до свого знайомого із проханням доставити його додому.

Зазначає, що вранці, 24.11.2020 він зателефонував на гарячу лінію 102, з метою повідомлення про ДТП та у подальшому з`явився у відділ патрульної поліції, у якому відносно нього були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Надаючи пояснення працівнику патрульної поліції вказував, що наміру залишити місце ДТП він не мав, однак враховуючи погане самопочуття, що виражалось у головних болях та хвилюванням через ДТП, він не міг належним чином керувати своїми діяти, і хвилюючись за свій стан здоров`я, враховуючи пізній час доби, був вимушений повідомити про ДТП вранці цього ж дня.

Вказує, що із потерпілим ОСОБА_2 , який є власником автомобіля «NISSAN ROGUE» він домовився про відшкодування йому завданої шкоди внаслідок зазначеної вище ДТП.

Крім цього зазначає, що у подальшому (орієнтовно 10-11 січня 2021 року) Вінницьким міським судом Вінницької області в телефонному режимі його було повідомлено про необхідність з`явитись 12.01.2021 у судове засідання по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. З`явившись 12.01.2021 у судове засідання, він визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, щодо порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. В результаті чого, йому було роз`яснено, що його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобами на строк шість місяців.

Також вказує, що питання, щодо правопорушення передбаченого ст. 122-4 судом не розглядалось, інші повістки про виклик до суду (СМС-повістки, дзвінки) у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 122-4 КУпАП він не отримував.

Зазначає, що 14.05.2021 на виконання домовленості із потерпілим ОСОБА_2 , який є власником автомобіля «NISSAN ROGUE», ним було компенсовано завдану йому шкоду у розмірі 60 000 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 14.05.2021, у якій останній також вказав, що жодних претензій до відповідача не має, дана розписка додається до відзиву.

Вказує, що отримавши 27.03.2023 копію ухвали від 20.02.2023 та матеріали позовної заяви з додатками, а також готуючи даний відзив, він ознайомився із копією постанови у справі № 127/27894/20, в результаті чого йому стало відомо, що 12.01.2021 його було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, тобто не тільки за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, але і за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначає, що оскільки розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП не проводився, свою вину щодо даного правопорушення він не визнавав та не визнає, вважає дану постанову не законною.

Крім цього вважає, що заявлена представником позивача вимога про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,0 грн. не співмірна із складністю справи, оскільки справи щодо стягнення виплаченого страхового відшкодування є типовою, про що представник позивача сам підтверджує долученим до матеріалів справи завданням-дорученням № 145 від 19.07.2021, відповідно до якого, з метою отримання професійної правничої допомоги, представнику позивача передано 6 аналогічних страхових справ.

Зазначає, що максимально-необхідний час витрачений адвокатом для підготовки аналогічної позовної заяви, яка складається із двох аркушів не може становити більше 2 годин. Зауважує, що представником позивача не надано належним чином засвідченої копії постанови Вінницького міського суду від 12.01.2021, таким чином, представником позивача не була проведена робота, щодо збору доказів на підтвердження позовних вимог. Також вказує, що представником позивача фактично підсудність було визначено невірно, також не було долучено копію ремонтної калькуляції 37-D/79/0, а лише її дві основні сторінки. Крім цього, представник позивача у детальному розрахунку та опису робіт зазначає, що було проведено консультацію із позивачем, яка тривала дві години, що враховуючи складність справи не відповідає дійсності, оскільки такого роду консультація не може тривати більше 20 годин, тому просить у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Крім цього, 06.06.2023 на електронну адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача ОСОБА_1 , в яких останній додатково вважає за необхідне повідомити, що потерпілий ОСОБА_2 у заяві про страхове відшкодування від 23.11.2020 просив відшкодувати лише витрати пов`язані з пошкодженням майна, а саме транспортного засобу «NISSAN ROUGE» 2017 року випуску. Щодо необхідності відшкодування витрат пов`язаних з шкодою, нанесеною життю та здоров`ю потерпілий не заявляв, таким чином підтвердив про відсутність завданої відповідної шкоди.

Вказує, що потерпілим ОСОБА_2 після отримання від нього грошової компенсації у розмірі 60 000 грн, розпискою було підтверджено, що жодних претензій до відповідача він немає. Про дані обставини потерпілим ОСОБА_2 не було повідомлено страхову компанію.

Вважає, що оскільки ним було відшкодовано ОСОБА_2 завдану шкоду заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 23.11.2020, тому вимоги позивача до нього про стягнення виплаченого страхового відшкодування є безпідставними та задоволенню не підлягають.

06.11.2023 в судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явилась; при цьому до позовної заяви долучено заяву останньої про розгляд даної справи у відсутності представника ТДВ СК «Альфа-Гарант», позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином; заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило.

Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позовну заяву, відзив на позов, додаткові пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 23.11.2020 о 01.10 год. у м. Вінниці, по вул. Келецька, 132, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Audi А4», не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб «Nissan Rogue», який інерційно здійснив наїзд на зелені насадження, після зіткнення з автомобілем «Nissan Rogue», автомобіль «Audi А4» здійснив наїзд на зелені насадження та на паркан, після чого ОСОБА_1 залишив місце ДТП до якого був причетний, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальну шкоду, про що свідчить копія повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого від 23.11.2020 (а.с.8) та копія постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області Кашпрук Г.М. від 12.01.2021, справа №127/27894/20 (а.с.6). Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Також судом з відзиву на позов та додаткових пояснення відповідача встановлено, що відповідач не оспорює обставини вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП, зокрема , що саме за його необережних дій , які виразилися в порушені ПДР сталася ДТП 23.11.2020.

Також судом встановлено, що момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Audi А4», д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/7456273 в ТДВ СК «Альфа-Гарант», строк дії договору з 08.07.2020 до 10.06.2021 (а.с.5).

23.11.2020 потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, в якій просить відшкодувати витрати, пов`язані з пошкодженням майна, а саме автомобіля «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 23.11.2020 (а.с.7).

Також, 05.11.2020 було складено Протокол огляду транспортного засобу №20/818, а саме транспортного засобу «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , з детальним описом пошкоджень вищевказаного автомобіля (а.с.12-13).

Відповідно до аварійного сертифікату 37-D/79/0 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортного засобу, «Nissan Rogue» д.н.з. НОМЕР_1 , вартість (розмір) матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівнем вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин, складає 127 694,09 грн. з урахуванням ПДВ та 106 411,74 грн. без урахування ПДВ (а.с.9-11).

Згідно копії угоди про розмір страхового відшкодування від 01.03.2021 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 23.11.2020, визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом №АР-7456273 від 26.07.2020, складає 2600 грн., в розмірі 115 000,00 грн. (а.с.16), про що також свідчить копія страхового акту №ЦВ/20/8116 від 12.03.2021 (а.с.15) та копія розрахунку страхового відшкодування згідно угоди (а.с.14).

Судом також установлено, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило перерахування коштів страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_2 на його банківський рахунок у загальному розмір 115 000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень №15637 від 12.03.2021 та №15704 від 17.03.2021 (а.с.17,18).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Згідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Відповідно до п.26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), норми цього закону спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У випадку, коли для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-91цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Системний аналіз статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24листопада 2003року №142/5/2092, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Виходячи з вищевикладеного, зважаючи на те, що вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ним дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2021 у справі №127/27894/20, про що також зазначено відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву, а саме, що дійсно 24.11.2020 він керуючи транспортним засобом «Audi» д.н.з. НОМЕР_4 по вул. Келецька, втратив керування та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Nissan Rogue», після чого залишив місце ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована була у ТДВ СК «Альфа-Гарант» та страховою компанією відповідача було здійснено виплату власнику пошкодженого автомобіля «Nissan Rogue» розмір страхового відшкодування в сумі 115 000,00 грн.

В свою чергу, доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що ним було компенсовано завдану шкоду власнику автомобіля «Nissan Rogue» ОСОБА_2 у розмірі 60 000,00 грн., а тому позов не підлягає задоволенню, суд вважає хибними, оскільки потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування; страховою компанією було проведено огляду транспортного засобу «Nissan Rogue», д.н.з. НОМЕР_1 , з детальним описом пошкоджень вищевказаного автомобіля, здійснено розрахунок вартості матеріального збитку та перераховано 12.03.2021 та 17.03.2021 кошти страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_2 на його банківський рахунок у загальному розмір 115 000,00 грн., в той час, як відповідач за попередньою усною домовленістю з потерпілим, передав останньому кошти у розмірі 60 000,00 грн. лише 14.05.2021 (а.с.73).

Тому суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, розмір оплати який підтверджений позивачем належним письмовим доказом.

Представник позивача в своїй позовній заяві просить суд стягнути з ОСОБА_1 витрати пов`язані із оплатою позивачем професійної правової допомоги у розмірі 7000,00 гривень, в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги в розмірі 7000 гривень представником позивача надано: копію ордеру серії АІ №1117769 від 26.05.2021 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8426/10 від 28.11.2019 (а.с.29,30); копію завдання-доручення №145 від 19.07.2021 до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 (а.с.23); копію детального розрахунку та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги (а.с.24); копію акту прийому-передачі надання правової допомоги до договору про надання правничої допомоги (а.с.27) та платіжне доручення №18726 від 21.07.2021, відповідно до якого позивачем на банківський рахунок АБ «Грідін і Партнери» сплачено витрати на правову допомогу по договору від 14.05.2019, в тому числі і витрати за надання правничої допомоги у даній цивільній справі (а.с.25).

Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вивчивши матеріали справи в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Крім цього, при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 481,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.263- 265, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» () суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 115 000 (сто п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (), кошти у рахунок повернення понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (), витрати по оплаті судового збору в розмірі 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення; у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з отримання копії судового рішення.

Суддя: Олена САЄНКО