КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-4937/11 Головуючий у І інстанції Машкевич К.В.
Провадження № 22-ц/824/6802/2023 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця, посилаючись на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2011 року з нього на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» було стягнуто заборгованість за договором кредиту № 162/2006 від 15 грудня 2006 року у розмірі 73 705 доларів США 46 центів, що за офіційним курсом Національного банку України на день проведення розрахунку становило в еквіваленті 587 889 гривень 49 копійок, та 48 305 гривень 66 копійок, а всього 636 195 гривень 15 копійок.

22 березня 2012 року на виконання цього рішення видано виконавчий лист № 2-4937/11, який пред`явлено стягувачем до виконання приватному виконавцю Телявському А.М.

18 травня 2021 року постановою приватного виконавця було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2, про що він не був обізнаний.

З постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що адреса боржника зазначена: АДРЕСА_1 .В той же час, на момент ухвалення рішення суду та відкриття цього провадження він проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

16 листопада 2021 року за адресою його проживання, а саме: АДРЕСА_3 , прийшов потенційний покупець його будинку та повідомив про продаж частини будинку та земельної ділянки на торгах ДП «Сетам», а також про наявність виконавчого провадження.

17 листопада 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу приватного виконавця клопотання про відкладення виконавчих дій з продажу належного йому майна ДП «Сетам» на 10 днів та ознайомився з виконавчим провадженням.

Однак, 18 листопада 2021 року ДП «Сетам» провело електронні торги та був визначений переможець ФОП ОСОБА_2 .

Заявник посилається на те, що він був позбавлений можливості ознайомитися зі звітом про оцінку майна, що в даному випадку унеможливлювало законне передання цього майна на реалізацію з електронних торгів ДП «Сетам».

Вважає, що була порушена процедура оцінки майна, оскільки оцінка проведена без огляду об`єкта. У вересні 2021 року доступ до будинку міг надати лише він, однак такого доступу нікому не надавав.

29 вересня 2021 року було оформлено звіт про оцінку майна, відповідно до якого земельну ділянку оцінили 1 950 590,00 грн, а частину будинку на ній лише в 101 800,00 грн.

Вказує, що в матеріалах виконавчого провадження відсутній договір про проведенння оцінки майна, чим порушено Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 вважає, що приватний виконавець під час здійснення примусової реалізації майна боржника порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», що вплинуло на законність проведення процедури реалізації арештованого майна та порушення прав та законних інтересів боржника, а тому просив суд:

1) визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 (зведене ВП № НОМЕР_3) щодо ненадіслання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 травня 2021 року; неповідомлення боржника про результати визначення вартості чи оцінки майна; неукладення із суб'єктом оцінки договору про проведення оцінки майна боржника у письмовій формі; незабезпечення актуальної фотозйомки майна боржника при переданні його на зберігання; неподання до Державного підприємства «СЕТАМ» актуальної інформації про лот № 497763;

2) визнати неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 (зведене ВП № НОМЕР_3) щодо проведення опису майна боржника без фактичного входження приватного виконавця до обєкту; оцінки частини житлового будинку, загальною площею 59,40 кв. м, та земельної ділянки, загальною площею 0,0803 га, кадастровий номер :72:290:0013, за адресою: АДРЕСА_3 , та складання звіту про оцінку від 29 вересня 2921 року ТОВ «Приватна експертна служба»; прийняття постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22 вересня 2021 року; примусової реалізації частини будинку АДРЕСА_3 та земельної ділянки з кадастровий номером :72:290:0013 за адресою: АДРЕСА_3 ;

3) зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 (зведене ВП № НОМЕР_3) припинити електронний аукціон (торги) та зняти з реалізації майно боржника за лотом № 497763 ДП «СЕТАМ» частини житлового будинку АДРЕСА_4 , а також земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,0803 га з кадастровим номером :72:290:0013; здійснити оцінку частини житлового будинку АДРЕСА_4 , а також земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0803 га з кадастровим номером :72:290:0013, відповідно до вимог законодавства з оглядом об`єктів оцінки.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2023 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, заявник подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильних висновків про відмову в задоволенні скарги на дії приватного виконавця.

Так, в доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції без наведення відповідних мотивів дійшов висновку, що права ОСОБА_1 внаслідок неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження не були порушені.

Заявник наголошує на тому, що внаслідок неповідомлення його про відкриття виконавчого провадження, ненаправлення на його адресу звіту про оцінку майна, він був позбавлений можливості скористатись своїми правами, наданими частиною п`ятою стаптті 57 Закону України «Про виконавче провадження» щодо оскарження звіту про оцінку майна в судовому порядку.

Також ОСОБА_1 не погоджується із твердженням судупершої інстанції про те, що звіт про оцінку майна здійснений у вересні 2021 року є достовірним доказом на підтвердження реальної вартості об`єкту нерухомого майна. Зазначає, що суд не дав оцінки його доводам про те, що відповідно до звіту про оцінку майна від 29 вересня 2021 року огляд об`єкта оцінки було проведено не оцінювачем майна особисто, а представником суб`єкта оціночної діяльності (т. 2, а. с. 220). Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що оцінювач взагалі приїжджав на об`єкт оцінювання, адже єдиним доказом є фотографії за 2011 рік, які були зроблені ще під час іншої оцінки.

Просить суд врахувати, що він не ухиляється від виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києвау справі № 2-4937/11 від 24 листоада 2011 року, знає про заборгованість і відповідно до чинного законодавства розуміє право стягувача звернути стягнення на його майно.

Проте, стягувач у змові з приватним виконавцем вирішили продати майно боржника за зниженою ціною, що є порушенням прав боржника. Належна ОСОБА_1 половина будинку 18 листопада 2021 року була продана на торгах за 101 800 гривень, що становить близько 3 800 доларів США, у зв`язку з чим завдало йому суттєвих збитків.

Тому, користуючись своїм правом, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав, але судом першої інстанції було проігноровано усі наведені докази, усі зазначені позиції Верховного Суду та ухвалено несправедливе рішення, що порушує принцип справедливості та верховенства права.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2023 року та ухвалити нове рішення, яким вимоги скарги задовольнити, окрім 3 пункту прохальної частини, який уже є неактуальним способом захисту.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від приватного виконавця Телявського А.М., в якому зазначено, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги щодо ненадіслання на адресу боржника постанови про відкритя виконавчого провадження та звіту про оцінку майна, Телявський А.М. зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі.

За виконавчим листом № 2-4937/11 від 22 березня 2012 року було відкрите виконавче провадження № НОМЕР_2 і постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника, зазначену у виконавчому листі: АДРЕСА_1 .

Пропозиція ознайомитись з оцінкою була направлена ОСОБА_1 на адресу, зазначену у виконавчому провадженні, а саме: АДРЕСА_1 (за №467 від 06.10.2021) за адресою: АДРЕСА_3 (за №475).

Тобто, приватним виконавцем були дотримані вимоги статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення вимог законодавства при проведені оцінки майна, виконавець зазначає, що звіт про оцінку майна у повній мірі відповідає пункту 56 Національного стандарту № 1. Огляд об`єкта оцінки було проведено, що підтверджується аркушами 25-27 звіту про оцінку майна, на яких наявні фотографії об`єкта оцінки.

Заявник, посилаючись на допущені порушення при оцінці майна, не скористався наданим йому правом на рецензування звіту про оцінку. Посилаючись на заниження вартості будинку, боржник не надав суду докази на спростування визначеної суб`єктом оціночної діяльності вартості об`єкта оцінки.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник заявника - адвокат Марущак С.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник стягувача - ОСОБА_4 та представник приватного виконавця - адвокат Коваль Р.О. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. за заявою стягувача - АБ «Укргазбанк» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 на виконання виконавчого листа № 2-4937/11, виданого 22 березня 2012 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за договором кредиту № 162/2006 від 15 грудня 2006 року у розмірі 73 705 доларів США 46 центів, що за офіційним курсом Національного банку України на день проведення розрахунку становить в еквіваленті 587 889 гривень 49 копійок, та 48 305 гривень 66 копійок, а саме: строкова заборгованість по кредиту в сумі 46 881,88 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту в сумі 17 694,33 долара США, поточна заборгованість по процентах в сумі 451 87 доларів США, прострочена заборгованість по процентах в сумі 8 677,38 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 32 099,32 гривні, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 11 206,34 гривні, штраф в сумі 5 000,00 гривень, а всього 636 195 гривень 15 копійок.

Постановою приватного виконавця від 18 травня 2021 року виконавчі провадження № НОМЕР_2 та № НОМЕР_4 були об`єднані у зведене виконавче провадження за номером НОМЕР_3.

В цей же день винесено постанови про арешт майна та коштів боржника (т. 2, а.с. 118, 126, 128, 131).

22 вересня 2021 року приватним виконавцем було здійснено вихід за місцем знаходження майна боржника в присутності понятих та представника стягувача з метою проведення виконавчих дій з опису та арешту майна боржника, про що винесено постанову про опис та арешт майна боржника: частини житлового будинку з господарськими побутовими будівлями і спорудами, житловою площею 47,70 кв. м, нежитловою площею 11,70 кв. м, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , та земельної ділянки з кадастровим номером :72:290:0013, площею 0,0803 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2, а.с. 194-197).

23 вересня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ТОВ «Приватна експертна служба» (т. 2, а.с. 194-197, 199-200).

Зі звіту про оцінку майна від 29 вересня 2021 року вбачається, що вартість нерухомого майна, а саме: частини житлового будинку, загальною площею 59,40 кв. м, та земельної ділянки, загальною площею 0,0803 га, кадастровий номеро :72:290:0013, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на дату оцінки становить 1 950 590,00 грн, у тому числі: частина житлового будинку - 101 800,00 грн; земельна ділянка 1 848 790,00 грн. (т. 2, а.с. 211-237).

З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про об`єднання виконавчого провадження, постанова про арешт майна боржника та постанова про арешт коштів боржника направлялися боржнику за вказаною у виконавчих документах адресою, однак поверталися відправнику (т. 2, а.с. 141-142, 152-154).

Повідомлення виконавця у відповідності статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» разом зі звітом про оцінку майна, заявка на реалізацію арештованого майна були направлені боржнику за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , однак поверталися відправнику за закінченням терміну зберігання (т. 2, а.с. 25-26, 37, 41-42).

Також направлялися боржнику за вказаною у виконавчому документі адресою постанова про опис та арешт майна боржника, постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні.

18 жовтня 2021 року приватним виконавцем було направлено до ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна.

30 листопада 2021 року приватним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки, з якого вбачається, що відповідно до протоколу про проведення електронних торгів від 18 листопада 2021 року № 560265 ДП «Сетам» переможцем визначено учасника № 7- ФОП- ОСОБА_2 ; ціна продажу предмета іпотеки - 1 950 590,00 грн; продажна ціна лоту № 497763 була внесена в повному обсязі 29 листопада 2021 року (т. 3 а.с. 34-36, 69-70).

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що посилання заявника на те, що він на час розгляду справи та ухвалення рішення про стягнення заборгованості проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а приватним виконавцем було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою: АДРЕСА_1 , не спростовують законності дій приватного виконавця, оскільки документи виконавчого провадження направлялись за адресою проживання боржника, вказаною у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 (т.2, а.с.114-115).

Суд вважав, що вчинені приватним виконавцем заходи в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про опис та арешт спірного майна є законними, своєчасними і такими, що відповідають меті виконавчого провадження, визначеній законом.

Також суд не погодився із доводами заявника про незаконність дій приватного виконавця щодо незабезпечення актуальної фотозйомки майна та проведення опису майна без фактичного входження приватного виконавця до об`єкту, оскільки вони не знайшли свого підтвердження відповідно до наявних матеріалів справи.

Оспорюючи дії приватного виконавця та не погоджуючись зі звітом про оцінку майна, заявником при зверненні до суду не було надано відомостей, які б стросовували висновки наведені у ньому.

Суд першої інстанції вважав, що призначенням суб`єкта оцінювання права заявника, як боржника у виконавчому провадженні, порушені не були, такі порушення заявником не доведені, дії приватного виконавця відповідали вимогам закону, а тому підстави для визнання дій виконавця в цій частині неправомірними відсутні.

Крім того, суд виходив з того, що 30 листопада 2021 року приватним виконавцем було складено акт про реалізацію предмета іпотеки з якого вбачається, що відповідно до протоколу про проведення електронних торгів від 18 листопада 2021 року № 560265 ДП «СЕТАМ» переможцем визначено учасника № 7- ФОП- ОСОБА_2 , а тому не може бути задоволена вимога вимога щодо припинення електронного аукціону та зняття з реалізації майна.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала Голосіївського районного суду м.Києва від 10 лютого 2023 року не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статей 10, 48 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Статтею 447 ЦПК України визначено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, підставами виникнення яких можуть бути інші юридичні факти (пункт 4 частини другої вказаної статті).

Звертаючись 24 листопада 2021 року до суду зі скаргою на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця, ОСОБА_1 просив суд, у тому числі, визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо реалізації нерухомого майна, яке за наслідками проведення електронних торгів 18 листопада 2021 року було набуто ФОП ОСОБА_2 , і 30 листопада 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський А.М. склав акт про реалізацію предмета іпотеки (т. 3, а.с. 69).

Зважаючи на те, що предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 є дії приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника в примусовому порядку, яке на момент подання скарги вже було продано новому власнику в межах процедури продажу майна на прилюдних торгах, до таких правовідносин слід застосовувати загальні положення про захист цивільних прав.

Такий правовий висновок узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховної Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) та від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18).

Так, у постановах від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19) (пункт 63) та від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) (пункт 50) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження № 14-194цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:

«Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Оскільки право на нерухоме майно вже оформлено на стягувача, то ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень».

Відповідно до частин першої, другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, судовий контроль за виконанням судових рішень, у разі встановлення обґрунтованості скарги, спрямований не лише на визнання (констатацію) неправомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності виконавця, а й на поновлення порушеного права заявника.

Отже, за обставин, встановлених у справі, що переглядається у апеляційному порядку, у разі задоволення скарги ОСОБА_1 у суду в межах процедури судового контролю за виконанням судових рішень відсутні механізми поновлення прав заявника, які він вважає порушеними, з огляду на те, що скаргу подано і розглянуто після реалізації майна. Тому ефективним способом захисту прав боржника на нерухоме майно є пред`явлення до суду відповідного позову із залученням до участі у справі, крім приватного виконавця, також стягувача та нового власника майна, організатора торгів, у межах якої і буде надаватися оцінка, у тому числі, й діям приватного виконавця щодо оцінки і передачі майна на реалізацію.

Подібні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц (провадження

№ 14-194цс18) та Верховним Судом у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 463/593/16-ц (провадження № 61-1636св17), від 15 січня 2020 року у справі № 755/10301/18 (провадження № 61-7459св19), від 12 березня 2020 року у справі № 766/9982/17 (провадження № 61-39047св18), від 25 березня 2020 року у справі № 756/13851/15 (провадження № 61-18118св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 753/13011/14 (провадження № 61-20461св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 214/3501/18 (провадження № 61-21213св19), від 09 грудня 2020 року у справі № 753/23824/18 (провадження № 61-14963св19), від 27 січня 2021 року у справі № 569/12688/18 (провадження № 61-4813св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 757/9754/13 (провадження № 61-11249св20), від 17 березня 2021 року у справі № 545/3103/16-ц (провадження № 61-14829св19), від 24 березня 2021 року у справі № 755/15712/19 (провадження № 61-12583св20), від 26 травня 2021 року у справі № 727/2176/20 (провадження № 61-2503св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 755/5532/20 (провадження № 61-3054св21), від 19 січня 2022 року у справі № 759/15306/17 (провадження № 61-2551св21), від 02 листопада 2022 року у справі № 369/1177/20 (провадження № 61-7194св21).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, 6 грудня 2007 року).

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги, однак помилився з мотивами такої відмови, вдавшись до оцінки дій приватного виконавця в ході здійснення виконавчих дій, відтак ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням нормпроцесуального права, у зв`язку з чим не може бути залишена в силі та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до вимог статей 141, 382, 452 України підстав для розподілу судових витрат заявника у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги немає, оскільки як і в суді першої інстанції у задоволенні скарги відмовлено, а змінюються лише мотиви такої відмови.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року у даній справі змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 червня 2023 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній