Справа №720/538/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Політнічук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Магальської сільської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що під час спільного проживання в них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки, між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини та із урахуванням того, що позивач на даний час самостійно виховує та утримує сина, просив визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом із ним, залишивши дитину на його вихованні та утриманні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак надала письмові пояснення, в яких позов визнала, однак не визнала обставини того, що вона усунулася від виховання дитини.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позову та просив розглянути справу у його відсутності.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання, що вона є вчителькою неповнолітнього ОСОБА_3 13.02.2023 року до неї подзвонила особа та представились матір`ю ОСОБА_3 . Це був жіночий голос, який запитав її про хлопчика. На наступний день їй також подзвонила та сама жінка і вона надала слухавку ОСОБА_3 , який запитав, де вона була всі ці п`ять років. Одного разу відповідач приходила до школи, однак її не пустили, оскільки була повітряна тривога. На всіх батьківських зборах завжди приходив позивач. ОСОБА_3 проживає із батьком, дідусем та бабусею, в нього є своя кімната, робоче місце, яке обладнане для навчання.

Суд, вислухавши показання свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно до ч.4 ст.29 ЦК України та ч.1 ст.160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно висновку виконавчого комітету Магальської сільської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, встановлено за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 .

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи те, що позивач займається вихованням неповнолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання неповнолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному, так і фізичному.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

На підставі ст.ст.19, 141, 142, 160, 161 СК України, суд керуючись ст.ст.ст.ст.263, 264, 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Павлінчук С.С.