Справа № 135/1245/23
Провадження № 2/135/365/23
РІШЕННЯ

іменем України

11.12.2023 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Патраманський Іван Олександрович, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментівабо звільнення від сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Патраманський І.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментівабо звільнення від сплати аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що 02 червня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб. Сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10 березня 2023 року Ладижинським міським судом Вінницької області виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 березня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Позивач вказує на те, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з відповідачем, але син ОСОБА_3 виявив бажання проживати разом з батьком, та з 03.09.2023 року остаточно залишився проживати з позивачем та перебуває на його повному матеріальному утриманні, у той час як відповідач допомоги в утриманні сина не надає, а тому вважав, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів на користь відповідача.

З урахуванням зазначеного, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; провадження за судовим наказом від 10.03.2023 року у справі №135/262/23, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), закрити; стягнути з відповідача на користь позивача судових витрат: судового збору в сумі 1073,60 грн. та витрат за надання правничої допомоги в сумі 2000 грн.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької областівід 21 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачу ОСОБА_2 ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами отримана представником відповідача адвокатом Басараб О.Д. особисто 03 листопада 2023 року.

10 листопада 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів та закриття провадження за судовим наказом від 10.03.2023 року у справі №135/262/23. Свої заперечення мотивувала тим, що сторони у справі мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які після розірвання шлюбу між сторонами проживали з відповідачем ОСОБА_2 та знаходилися на її утриманні. Батько жодної матеріальної допомоги не надавав до моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. З 03 вересня 2023 року син ОСОБА_3 виявив бажання проживати з батьком та на сьогоднішній день в результаті зміни місця проживання її сина ОСОБА_3 , з нею залишилася проживати дочка ОСОБА_4 . Підставою для зменшення аліментів позивач зазначив зміну сімейного стану, оскільки син ОСОБА_3 проживає разом з позивачем і перебуває на його утриманні. Одночасно з цим, позивач вважає, що відсутні підстави, передбачені ст.192 СК України, для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

20 листопада 2023 року від представника позивача адвоката Патраманського І.О. надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши надані письмові докази, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, та є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Ладижинського міського суду Вінницької області від 10 березня 2023 року у справі №135/262/23 (провадження №2-н/135/41/23) з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 березня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У подальшому рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року у справі №135/261/23 (провадження №2/135/134/23) розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що після розірвання шлюбу його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з ним, а донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з матір`ю ОСОБА_2 .

Так, згідно довідки за №117 від 05.09.2023 року, виданої Філія «Комунальний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», ОСОБА_1 з 01.02.2022 року по даний час проживає у службовій квартирі Філії «Комунальний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» разом з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

З Акту обстеження матеріально-побутових умов життя неповнолітнього ОСОБА_5 від 04.09.2013 року, затвердженої директором Філії «Комунальний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають в службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позов не заперечує, що син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03.09.2023 року і на час розгляду справи проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, судом встановлено, що з 03 вересня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та повністю перебуває на його утриманні.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною другою статті 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений статтею 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно частин 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

З точки зору сімейного законодавства, а саме статті 7 СК України, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

При вирішенні цього спору, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 року (справа №711/8561/16-ц, провадження №61-21318св18), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Нормами Сімейного кодексу України не передбачено припинення стягнення аліментів з батьків на утримання неповнолітніх дітей. Статтями 192 та 197 СК України передбачено спеціальні способи захисту прав платників аліментів, які застосовуються у разі зміни обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, і такими способами є зміна розміру аліментів або звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Натомість, в судовому засіданні встановлено, що жоден із способів, передбачених ст.ст.192, 197 СК, не забезпечить усунення порушення прав позивача, а іншого способу не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до статті 5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 223 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 вересня 2022 року у справі №86/18140/21 (провадження № 61-6611св22) у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує можливим є припинення стягнення аліментів. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (пункт 5.6), від 6 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц, від 2 липня 2019 року у справі №48/340 (пункт 6.41), від 1 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18 (пункт 48), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б (пункт 91), від 19 травня 2020 року у справі №922/4206/19 (пункт 43), від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (пункт 88), від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 (пункт 75), від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 55); а також постанова Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року у справі №6-32цс14).

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі №9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі №9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі №766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі №750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі №462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі №233/4365/18 (пункт 31)).

Саме тому, виходячи з мети заявленого позову і його обґрунтування, вимогу позивача стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та закриття провадження за судовим наказом від 10.03.2023 року у справі №135/262/23, слід розуміти не як вимогу про зміну розміру аліментів, а як вимогу про припинення стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягнуті на підставі судового наказу від 10.03.2023 року у справі №135/262/23.

Враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, при вирішенні цього спору підлягає оцінці наявність підстав для стягнення аліментів з позивача, з яким за встановленими обставинами справи з 03 вересня 2023 року проживає дитина.

Стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Отже, встановлено, що змінилися обставини, які були підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача за судовим наказом від 10.03.2023 року у справі №135/262/23, а саме: після винесення рішення змінилося місце проживання однієї дитини, тому подальше стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчить про порушення майнових прав та інтересів позивача, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, що проживає разом з ним. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, тому суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є припинення стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які сплачуються на підставі судового наказу Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.03.2023 року у справі №135/262/23 (провадження №2-н/135/41/23).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату послуг адвоката з надання правової допомоги суд виходить з такого.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст.59 Конституції України та ст.15 ЦПК України.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч.3 ст.137 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Позивачем ОСОБА_1 на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано наступні документи: договір про надання правничої допомоги від 08.09.2023 року №40-ц між ОСОБА_1 та адвокатом Патраманським І.О., ордером на надання правничої (правової) допомоги від 19.09.2023 року, розрахунок витрат на правничу допомогу від 19.09.2023 року, виконаних адвокатом за Договором про надання правничої допомоги №40-ц від 08.09.2023 (а.с.30); акт прийому-передачі робіт (наданих послуг) адвокатом за Договором про надання правничої допомоги №40-ц від 19.09.2023 року (а.с.29), квитанцію №ХСВА-М92С-СВ23-Х5КА від 08.09.2023 року на оплату надання правничої допомоги від ОСОБА_1 на суму 2000 грн. 00 коп. (а.с.31).

Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Одночасно з цим, проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом Патраманським І.О., складність справи, яка є малозначною, розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 1000 грн.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Патраманський Іван Олександрович, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментівабо звільнення від сплати аліментів задовольнити.

Припинити з дня набрання рішенням законної сили стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, які стягуються на підставі судового наказу Ладижинського міського суду Вінницької області від 10.03.2023 року у справі №135/262/23 (провадження №2-н/135/41/23).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1073, 60 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн., всього 2 073 (дві тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова