УХВАЛА

Іменем України

12.12.2023 Справа №607/9074/22 Провадження № 2/607/3185/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

УСТАНОВИВ:

19.07.2022 ОСОБА_1 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення коштів за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 17.07.2021 між позивачем та ОСОБА_2 у письмовій формі укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача у позику кошти у сумі 58000 грн, які зобов`язався повернути у термін до 17.07.2022. Указані обставини, на думку позивача, підтверджуються наявністю письмової розписки, особисто складеної та підписаної відповідачем, форма та зміст якої відповідають вимогам закону, встановленим до договору позики.

При цьому на момент укладення договору позики ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , а тому позивач вважає, що згідно з ч. 3 ст. 61 СК України гроші, отримані за вказаним договором, були об`єктом права спільної сумісної власності відповідачів як подружжя. Відтак відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України укладення договору позики за таких умов створює обов`язок обох з подружжя до його виконання.

Проте відповідачі зобов`язання за договором позики не виконали та позичені кошти позивачеві не повернули. Неодноразові вимоги позивача щодо повернення цих коштів відповідачі ігнорували.

За таких підстав позивач просила стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.07.2021 у сумі 58000 грн.

05.09.2022 відкрите провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, призначене судове засідання на 04.10.2022, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

04.10.2022 судове засідання відкладене на 03.11.2022 у зв`язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідачів.

03.11.2022 заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики задоволено повністю та стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.07.2021 у сумі 58000 грн.

08.06.2023 відповідач ОСОБА_2 звернувся з заявою про перегляд заочного рішення у даній цивільній справі.

14.06.2023 заява про перегляд заочного рішення залишена без руху та відповідачеві наданий строк для усунення недоліків заяви. 27.06.2023 представник відповідача усунув недоліки заяви.

28.06.2023 заява про перегляд заочного рішення прийнята до розгляду та призначено судове засідання на 07.07.2023.

07.07.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням головуючої судді Марциновської І.В. у відпустці. Судове засідання призначене на 28.07.2023.

28.07.2023 судове засідання відкладене на 31.08.2023 за клопотанням позивача.

31.08.2023 заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2022 скасоване, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначене судове засідання у справі на 04.10.2023.

04.10.2023 судове засідання відкладене на 02.11.2023 у зв`язку з неявкою відповідачів.

02.11.2023 витребувані від приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. копії матеріалів виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а стягувачем є ОСОБА_1 , в частині документів, що підтверджують сплату боржником наявної заборгованості, а також витребувано інформацію про загальну суму сплаченого боржником боргу та суму боргу, що залишилась до стягнення, в межах даних виконавчих проваджень. У судовому засіданні оголошена перерва до 23.11.2023.

23.11.2023 у судовому засіданні оголошена перерва до 12.12.2023 за клопотанням позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала, що в межах виконавчого провадження під час примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2022 заборгованість за договором позики від 17.07.2021 у сумі 58000 грн була стягнута на її користь з відповідача. Разом з тим вважає, що під час постановлення судового рішення за наслідками даного судового розгляду суд має встановити не лише факт сплати заборгованості, а в тому числі наявність договірних правовідносин між сторонами та наявність у відповідачів заборгованості станом на момент звернення з даним позовом до суду. З урахуванням викладених обставин позивач висловила думку щодо неможливості закриття провадження у даній цивільній справі.

У судове засідання 12.12.2023 інші учасники судового процесу, належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явилися без повідомлення про причини неявки.

Указане відповідно до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому у постанові від 21.09.2021, прийнятій у справі № 638/3792/20, Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, слід відступити від попередніх висновків та конкретизувати, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 після відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позикиповністю сплатив позивачеві наявну заборгованість за договором позики від 17.07.2021 у сумі 58000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 506 від 01.06.2023 та № 83 від 24.01.2023, а також постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. від 01.06.2023 про закінчення виконавчого провадження № 70616504, відкритого на підставі виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/9074/22 від 09.12.2022.

Тобто станом на даний час майнові права позивача відновлені внаслідок повернення відповідачем коштів у сумі 58000 грн, які були предметом договору позики від 17.07.2021.

Щодо доводів позивача ОСОБА_1 про те, що з метою захисту її прав слід також встановити наявність договірних правовідносин між сторонами та наявність заборгованості станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду, суд зазначає таке.

Так, складення ОСОБА_2 боргової розписки, у якій останній зазначив, що позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 58000 грн, які зобов`язався повернути не пізніше як до 17.07.2022, а відтак і наявність договірних відносин між сторонами встановлена заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2022 в межах судового розгляду даної справи.

При цьому у поданій заяві про перегляд вказаного заочного рішення такі обставини відповідачем ОСОБА_2 не спростовувались, що свідчить про фактичне визнання відповідачем таких обставин.

Так само невиконання відповідачами зобов`язань за договором позики від 17.07.2021 станом на 19.07.2022, тобто на момент звернення позивача до суду з даним позовом, підтверджується платіжними інструкціями № 506 від 01.06.2023 та № 83 від 24.01.2023, зі змісту яких вбачається, що заборгованість відповідачем ОСОБА_2 погашена на стадії примусового виконання заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2022.

За таких обставин суд доходить висновку, що станом на даний час предмет спору у даній цивільній справі припинив існування та між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, про які сторони повідомили суд.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що провадження у даній справі слід закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Керуючись ст. 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 14.12.2023.