Справа № 372/3766/23 Провадження № 2/358/711/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Лебединець Г.С., секретар судового засідання Ведмеденко І.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення участників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 3-3 від 22.01.2021 року в сумі 26 086,50 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним. Відповідно до кредитного договору № 3-3 від 22.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит в розмірі 4 500,00 грн строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «Універсал банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею.

Однак, взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, відповідач належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 08.08.2023 року виникла заборгованість у розмірі 26 086,50 грн, з яких: 4 500,00 грн - заборгованість за кредитом, 2 686,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 22.01.2021 року по 21.02.2021 року (включно); 18 900,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення за період з 22.02.2021 року по 21.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

01.07.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Фінанс Інновація" та ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" укладено договір про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 3-3 від 22.01.2021 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО".

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, судові витрати в розмірі 2684,00 грн. та 9 000,00 грн. витрати на правову допомогу.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 27.10.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації та отримано останнім особисто 07.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. Інші заяви процесуального характеру, клопотання до суду не надходили.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ "ФК "ФІНАНС ІННОВАЦІЯ" та ОСОБА_1 , укладено договір № 3-3 від 22.01.2021 року, на підставі якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 4500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом переказу на його платіжку карту, емітовану АТ "Універсал Банк", а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею.

Відповідно до п. 1.3 договору позика надається строком на 30 днів.

Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором та здійснив перерахування на картковий рахунок відповідача грошових коштів, що підтверджується довідкою про перерахунок коштів. а.с.22.

В свою чергу, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав та суму кредиту не повернув.

Згідно розрахунку заборгованості позивача за договором № 3-3 від 22.01.2021 року не виконав, у зв`язку з чим станом на 08.08.2023 року виникла заборгованість у розмірі 26 086,50 грн., з яких: 4 500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2 686,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 22.01.2021 року по 21.02.2021 року (включно); 18 900,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день прострочення за період з 22.02.2021 року по 21.06.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ст. ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ "ФК "Фінанс інновація» перебували станом на момент укладення договору із відповідачем в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила були публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначали порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Із запропонованими умовами відповідач погодився.

За таких обставин суд вважає, що договір був укладений та підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджувалися з вимогами ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1.2 договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі - 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього договору.

Згідно п. 3.3 договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3 договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого виникла заборгованість перед ТОВ "ФК "Фінанс інновація" в сумі 26 086,50,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач, приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед ТОВ "ФК "Фінанс інновація" за умовами договору не надав.

01.07.2021 року між ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" та ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО" укладено договір про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до якого право вимоги за договором № 3-3 від 22.01.2021 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "РІАЛЬТО".

Враховуючи вище викладене ТОВ "ФК "РІАЛЬТО" перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеними з відповідачем.

Судом встановлено, що позичальник - відповідач скористався кредитними коштами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту, а відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 3-3 від 22.01.2021 року в сумі 26 086,50 грн.

Щодо вимог представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00грн, на підтвердження яких були надані: договір №02/06/2022 від 02.06.2022, акт приймання-передачі наданих послуг № 54 від 03.03.2023 до договору № 02/06/2022 Про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, платіжне доручення від 09.03.2023 про проведення оплати юридичних послуг, суд зазначає наступне.

За змістом статті 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом із тим, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічні позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 01.09.2022 по справі № 640/16093/21.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога адвоката полягала у підготовці позовної заяви та клопотання. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позивач отримав адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, з огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються незначною кількістю нормативно-правових актів, стосовно них існує судова практика, складнощів щодо процесу доказування чи витребування доказів не виникало, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним, а тому, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

За наведених обставин за рахунок відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді, сплаченого судового збору в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст. 12,13, 76-81, 141, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "РІАЛЬТО", , заборгованість за договором № 3-3 від 22.01.2021 року станом на 08.08.2023 року у розмірі 26 086,50 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець