ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5046/23 Справа № 211/795/23 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач-Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «САЛАМАНДРА»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року, ухваленого суддею Сарат Н. О. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 29 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову зазначила, що 24.06.2021 року о 18:10 годині на а/д Н-23 Кропивницький - Запоріжжя, 160км + 800м, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Forza AF 6854», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості та дистанції руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.12.1, п.13.1 ПДР України.

Вищевказані факти та обставини підтверджуються змістом постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17.09.2021 року по справі про адміністративне правопорушення №171/1391/21.

В момент ДТП позивач була пасажиром автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи на задньому пасажирському місці автомобіля. Від зіткнення автомобілів, вона дуже злякалась та отримала тілесні ушкодження, які змушена була лікувати тривалий час.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого, позивач перебувала на лікуванні у невропатолога із діагнозом «післятравматична радікулопатія L3-L4 справа с упорним больовим синдромом, легким в`ялим парезом правої нижньої кінцівки, статико-динамічними порушеннями 1-2 ст.».

Матеріалами справи встановлено, що ДТП сталося з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджено постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17.09.2021. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 під час ДТП була забезпечена страховим полісом № 210826213 від 18.11.2020 від 18.11.2020 року, страховик ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра».

Таким чином, протиправними діями відповідача позивачу було спричинено тілесні ушкодження та завдано значної моральної шкоди, яку вона оцінила у 100 000,00 гривень.

Яка полягає, у моральних та душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням свого здоров`я. Через необхідність отримання лікування їй було відкрито три листка непрацездатності у періоди часу з 25.06.2021 року по 06.07.2021 року; з 08.07.2021 року по 16.07.2021 року та з 26.07.2021 року по 05.08.2021 року. Таким чином, вона лікувалась майже все літо, втратила нормальні життєві зв`язки, так як була змушена знаходитись удома, не мала змоги відпочити на морі. Дотепер вона обмежена у можливості реалізовувати свої звички та бажання, в т.ч. не може займатися спортом, так як відчуває біль в області тазу, що в свою чергу, призводить до зниження якості її життя та зменшення благ, які вона мала до моменту ДТП.

Ані водієм ОСОБА_2 , ані його страховою компанією моральна шкода жодним чином, їй відшкодована не була, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволені частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень, заподіяну їй внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь держави судовий збір у розмірі 1073 ( одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого при неправильному застосуванню норм матеріального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог, заявлених до Страховика.

При цьому, скаржник зазначає, що законодавець чітко визначив, що перевага у застосуванні норм права щодо стягнення шкоди за обов`язковим видом страхування надається нормам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі Закон).

Посилаючись на норми ст.26-1 Закону відповідач вказує на те, що потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода відшкодовується у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Вказує, що відповідно до фактичних обставин справи та наданих позивачем доказів, ОСОБА_1 витрат на лікування не понесла, а відтак моральна шкода стягненню зі Страховика не підлягає та не розраховується.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції проігнорував висновки Дніпровського апеляційного суду, які викладені у постанові від 15.09.2022 року по справі №212/9944/21 (позивач ОСОБА_1 ) та відступив від необхідності застосування положень ст.26-1 Закону та визначив розмір моральної шкоди всупереч положенням статті спеціального Закону.

Скаржник наголошує на тому, що положення статті 26-1 Закону мають перевагу у застосуванні перед нормами статті 23 ЦК України, оскільки при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Вказує, що норми статті 23 ЦК України є загальними і застосовуються лише у тому випадку, якщо спірні правовідносини не регулюються спеціальними нормами.

Відповідач зазначає, що правова позиція на яку послався у рішенні суд першої інстанції (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2021 у справі №147/66/17) не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки справа стосувалася позову фізичної особи до Публічного акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк України» про захист прав споживача та стягнення банківського вкладу на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів», тобто правовідносини у справах не є подібними та/або тотожними.

Відповідачем до апеляційної скарги додано заяву про розподіл судових витрат, в якій представник відповідача адвокат Терзі О.С. просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 8 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу сторони відповідача, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сагайдак Д.С. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року та відмовити у стягненні всіх судових витрат в повному обсязі. Представник позивача вказує на те, що розрахунки судових витрат відповідача додані до апеляційної скарги є завищеними та такими, що не відповідають об`єктивній дійсності, а з урахуванням законності, повноти та об`єктивності рішення суду першої інстанції, такі судові витрати стягненню з позивача не підлягають взагалі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 24 червня 2021 року о 18 годині 10 хвилин на автодорозі Н-23 «Кропивницький - Запоріжжя», 160км + 800м, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Forza AF 6854», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості та дистанції руху внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався попереду в попутному напрямку; чим порушив вимоги п.12.1, п.13.1 ПДР України. В момент ДТП позивач була пасажиром автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 , та перебувала на задньому пасажирському місці автомобіля. Від зіткнення автомобілів, вона отримала тілесні ушкодження, які змушена лікувати тривалий час. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого, позивач перебувала на лікуванні у невропатолога із діагнозом «післятравматична радікулопатія L3-L4 справа с упорним больовим синдромом, легким в`ялим парезом правої нижньої кінцівки, статико-динамічними порушеннями 1-2 ст.».

Вищевказані факти та обставини підтверджуються постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17.09.2021 року по справі про адміністративне правопорушення №171/1391/21 (а.с. 9-10).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів №201826213, страховик АТ «Страхова компанія Саламандра», що не заперечується відповідачем та підтверджено зокрема постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Судом встановлено, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягала у моральних та душевних стражданнях, які остання зазнала у зв`язку із самою подією ДТП та пошкодженням свого здоров`я та протиправних дії щодо неї. Через необхідність отримання лікування позивачу було відкрито три листка непрацездатності у періоди часу з 25.06.2021 року по 06.07.2021 року; з 08.07.2021 року по 16.07.2021 року та з 26.07.2021 року по 05.08.2021 року (а.с. 11-18).

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 виходив з того, що позивач після події ДТП була змушена отримувати лікування, на певний час втратила нормальні життєві зв`язки, була обмежена у можливості реалізовувати свої звички та бажання, в тому числі не може займатися спортом, що мало наслідком зниження якості її звичного життя та зменшення немайнових благ, які вона мала до моменту ДТП, зазнала стресу під час ДТП та зважаючи на встановлені обставини справи, безпосередню поведінку відповідача, враховуючи характер та обсяг завданої моральної шкоди позивачу, дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і погоджується з визначеним судом до стягнення розміром відшкодування моральної шкоди та не може погодитись з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень п.1.3 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Нормами статті 3 Закону визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно положень статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Відповідно до статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У разі настання страхового випадку потерпіла особа набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

За нормами статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.9.1). Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого (п.9.3). Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (п.9.4).

Так судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подія дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мала місце 24.06.2021 року.

В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, також в результаті ДТП постраждала пасажир ОСОБА_1 (перебувала в автомобілі водія ОСОБА_4 ), яка отримала тілесні ушкодження, винним у ДТП визнано водія ОСОБА_2 , автомобіль якого був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів №201826213, страховик АТ «Страхова компанія Саламандра» - відповідач по справі.

Той факт, що позивач ОСОБА_1 була учасником ДТП та зазнала ушкодження здоров`я підтверджено рядом доказів наявних в матеріалах справи, зокрема: постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2021 про притягнення до адміністративної відповідальності водія ОСОБА_2 (а.с.9-10); листками непрацездатності ОСОБА_1 у період часу з 25.06.2021 по 06.07.2021; з 08.07.2021 по 16.07.2021; з 26.07.2021 по 05.08.2021 (а.с.11-13); висновком спеціаліста судово-медичного експерта «1228 від 17.08.2021, яким встановлено, що в результаті ДТП, яка мала місце 24.06.2021 року потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки (а.с.15-16); висновками лікарів спеціалістів (лікар невропатолог ОСОБА_5 та лікар невропатолог ОСОБА_6 (а.с.14, 18.); випискою з медичної карти стаціонарного хворого №14425, якою встановлено, що в період з 25.06.2021 по 06.07.2021 ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у КП Криворізька міська клінічна лікарня №2 Криворізької міської ради з діагнозом: забій поперекового відділу хребта. Больовий синдром. Правобічна парестезія нижньої кінцівки (а.с.17).

Таким чином, сукупністю наданих позивачем доказів доведена обставина заподіяння в результаті ДТП шкоди її здоров`ю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, відповідно до п.23.1 статті 23 Закону за рахунок Страховика, оскільки під час ДТП зазнала фізичного болю та страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я.

Страхувальник, тобто винний водій ОСОБА_2 , який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону.

У справі, що переглядається позивач зверталася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 травня 2022 року її позов був задоволений частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року (справа №212/9944/21) рішення суду першої інстанції скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача (а.с.19-27).

З позовної заяви видно, що ОСОБА_1 повторно звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в порядку статті 23 Закону до Страховика Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» та визначила розмір моральної шкоди 100 000 грн.

Стаття 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає порядок відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому у випадках, які передбачені підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону.

Стаття 41 Закону встановлює регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ.

Так відповідно до підпункту "г" п.41.1 ст.41 Закону - МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону, якими є учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно підпункту "ґ" пункту 41.1 статті 41 Закону - МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У підпункті «в» п.41.2 статті 41 визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Отже, з аналізу вказаних приписів ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з урахуванням обставин виниклого між сторонами спору, вбачається, що вказана норма Закону не може бути застосована до виниклої ситуації, оскільки відсутні будь-які складові, які б дозволяли її застосувати та свідчили про вірність її застосування страховиком.

На підставі наведених вище норм права, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, яка заподіяна ОСОБА_1 ушкодженням її здоров`я внаслідок ДТП за рахунок Страховика, і у цій частині відхиляє доводи відповідача щодо неправильного застосування судом норм матеріального права.

Згідно положень ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При зверненні до суду позивач просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обсягу завданої позивачу моральної шкоди, яка полягала в тому, що позивач змушена була отримувати лікування, на певний час втратила нормальні життєві зв`язки, була обмежена у можливості реалізовувати свої звички та бажання, в тому числі не могла займатися спортом, що мало наслідком зниження якості її звичного життя та зменшення немайнових благ, які вона мала до моменту ДТП, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості визначив до стягнення моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., який на думку колегії суддів відповідає перенесеним позивачем моральним стражданням, які остання зазнала внаслідок ушкодження здоров`я, пов`язаного з дорожньо-транспортною пригодою.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню позивачу моральної шкоди, а доводи відповідача в апеляційній скарзі у цій частині є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення залишено без змін, відсутні підставі для перерозподілу судових витрат, понесені стороною відповідача витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу залишаються за відповідачем.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: