Справа № 677/1663/21
Провадження №2/677/153/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Гладій Л.М.,

з участю секретаря Загаєвської С.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в м. Красилові цивільну справу за позовом органу опіки та піклування служби справах дітей Красилівської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Орган опіки та піклування Красилівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що відповідач ОСОБА_1 має малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ухвали Красилівського районного суду від 30 листопада 2020 року, справа № 677/1815/19, у ОСОБА_1 відібрано малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення її батьківських прав. Дитину передано органу опіки та піклування. Суд ухвалив стягнути з ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_2 , на користь його опікуна в розмірі 1159 грн. щомісячно, що підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 10 жовтня 2019 року і по досягненню дитиною повноліття, але ОСОБА_1 не виконувала ухвалу суду до сьогодні. Заборгованість по аліментах складає 27817 гривень.

Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після відібрання його у матері 03 жовтня 2019 року був влаштований в Хмельницький обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей «Щасливе дитинство» м. Полонне.

Відповідно до довідки від 09 вересня 2021 року № 103 Хмельницького обласного центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Щасливе дитинство» за час перебування малолітнього ОСОБА_2 з 03 жовтня 2019 року по 09 вересня 2021 року його провідували родичі: Мати - 6 разів; Баба - 18 разів; Дід - 16 разів; Тітка - 7 раз.

Також родина присилали посилки та постійно підтримували зв`язок з ним по телефону.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики ЦСПРД «Щасливе дитинство» щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в перший період перебування в закладі ОСОБА_3 поводився агресивно (наявні прояви вербальної та фізичної агресії), був емоційно нестійкий, схильний до імпульсивності, міг піддаватись ситуативному емоційному пориву, не зважав на інтереси інших, вороже ставився до оточуючих, не реагував на зауваження. Спілкувався переважно зі старшими дітьми, менших ображав. Важко переносив умови дисципліни, не дотримувався правил внутрішнього розпорядку, міг провокувати бійки, використовував у спілкуванні нецензурну лексику. Спостерігалися ознаки педагогічної занедбаності.

Під час проведення психодіагностичної роботи було виявлено порушення емоційно-вольової сфери, високий рівень тривожності, ворожість, почуття невідповідності та нерішучості в соціальних ситуаціях. Наявне почуття страху, побоювання бути покинутим, почуття незахищеності, самотності, переживає нестачу психологічної теплоти дому. Дії хлопчика направлені на отримання емоційного відгуку від інших. Велику потребу в увазі і визнанні серед оточуючих він не може реалізувати через традиційні форми дитячої діяльності, тому в якості засобів для самоствердження і привертання уваги використовує агресивні опосередковані дії. Схильний до фантазувань.

В результаті перебування в закладі та проведенні корекційно-розвиваючої роботи відбулись позитивні зміни в психоемоційному стані дитини. Хлопчик досить швидко адаптувався до умов проживання та нового оточення, хоча спільну мову з дітьми знайшов не зразу.

Комунікабельний, виявляє інтерес до спілкування з дорослими. Має достатній потенціал для отримання знань, розумовий вік відповідає дійсному, але присутній низький рівень мотивації до навчання, увага нестійка, тому потребує постійного контролю та заохочення з боку дорослого. У нього знизився рівень тривожності та агресивності, став поміркованішим, почав знайомитися, розуміти та приймати правила та нормами поведінки, готовий іти на компроміс. Хлопчик має виражену потребу у прихильності, любові та розумінні.

Відповідно до довідки Хмельницького обласного центру соціально - психологічної реабілітації ОСОБА_1 проходила програму реабілітації з 23 жовтня 2019 року по 01 квітня 2021 року. Після закінчення програми реабілітації - Центр надав допомогу з працевлаштуванням у м. Хмельницькому та житлом. Але ОСОБА_1 втрималася на роботі до тижня і повернулася в сім`ю своєї матері, про яку вона завжди твердила, що саме вона винна у всіх її бідах.

Відповідно до інформації Комунальної установи «Красилівський центр надання соціальних послуг» громадянка ОСОБА_1 19 серпня 2021 року звернулася до них з проханням здійснити візит за її адресою проживання для складання акта оцінки потреб, який їй потрібний для повернення її сина в сім`ю.

Фахівці із соціальної роботи здійснили візит в сім`ю ОСОБА_1 , під час якого було виявлено, що в помешканні жінка живе разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 . На час візиту, одна кімната в квартирі перебувала в стадії ремонту: на стінах були поклеєні нові шпалери, побілена стеля, залишилося лише пофарбувати підлогу. Зі слів ОСОБА_1 , кімнату вона готує до повернення сина. Фахівці наголосили жінці на необхідності працевлаштуватись, на що вона повідомила, що 4 дні працювала прибиральницею на СТ «Домашній хліб», однак, більше на роботу не піде, тому що її не влаштовують умови праці. Крім того, ОСОБА_1 отримала консультації щодо необхідності навести порядок в житловому приміщенні, вести здоровий спосіб життя. їй було запропоновано послугу соціального супроводу, проте, жінка не виявила бажання співпрацювати з фахівцями, відмовилася від послуги «Соціальний супровід», пояснивши це тим, що їй у всьому допомагає сестра, а допомоги фахівців із соціальної роботи вона не потребує.

Після останнього візиту в сім`ю працівники установи мали змогу спілкуватися з ОСОБА_1 лише в телефонному режимі. Під час телефонних дзвінків, жінка повідомляла про те, що не проживає за адресою, за якою раніше мешкала разом з матір`ю. На даний час ОСОБА_1 не має постійного місця проживання та не працевлаштована.

Протягом усього часу з сім`єю проводилася соціальна роз`яснювальна робота: запропоновані можливості пошуку роботи, навички батьківства, забезпечення дитині належних умов виховання, повноцінне харчування, раціональне використання коштів, наслідки вживання алкогольних напоїв та ведення аморального способу життя.

Відповідно до Положення про центр соціально-психологічної реабілітації дітей п. 17. «Дитина може перебувати у центрі протягом часу, необхідного для її реабілітації, але не більше ніж 9 місяців у разі стаціонарного перебування та 12 місяців - денного перебування. Строк перебування дитини у центрі визначається комісією центру за погодженням із службою у справах дітей, якій підпорядковується центр».

Малолітня дитина ОСОБА_2 знаходиться у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей вже два роки, з повторним переглядом його терміну перебування, з надією, що мати усуне всі причини, які перешкоджали її здійснювати свої батьківські обов`язки належним чином та врешті прийме рішення про звернення до суду про повернення малолітньої дитини у свою сім`ю.

На численні роз`яснення Служби у справах дітей, Центру надання соціальних послуг, надані ОСОБА_1 про право та умови, аби повернути дитину в біологічну сім`ю, матір`ю відреаговано не було. Зі слів ОСОБА_1 два місяці тому, що вона збирає документи, а потім в телефонному режимі в розмові зі спеціалістом Служби у справах дітей вона повідомила, що бабуся дитини хоче позбавити її батьківських прав та оформити опіку над дитиною. В іншій розмові ОСОБА_1 повідомила, що готова на те, щоб її позбавили батьківських прав, адже хоче їхати за кордон.

Матір дитини 23 вересня 2021 року було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини для прийняття висновку про доцільність(не доцільність) позбавлення її батьківських прав, але ОСОБА_1 не з`явилася на засідання.

ОСОБА_1 досі не працевлаштувалася і не має бажання працювати, веде кочівне життя. З її слів жодне робоче місце їй не підходить. За який рахунок вона живе - невідомо.

Зважаючи на вище зазначені обставини, на комісії з питань захисту прав дитини при Красилівській міській раді, розглянувши документи, надані Службою у справах дітей, було прийняте рішення підготувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 .

Відповідачка подала відзив на подану позовну заяву, в якому заперечувала доводи позивача, вказувала, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, є надуманими та неправдивими. Вона має постійне місце проживання, в житловому приміщенні немає антисанітарних умов, не веде кочівний спосіб життя, не веде аморальний спосіб життя, на даний час не є наркозалежною, цікавиться дитиною, спілкується з нею, виховує, забезпечує одягом, харчуванням, створює для неї комфортні умови жаття та дитячого розвитку, проявляє материнську любов та піклування, не ухиляється від обов`язків по вихованню дитини, хоче щоб син був поряд з нею.

В судовому засіданні представник позивача Тимченок О. підтримала позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що вона дійсно має певні проблеми за місцем проживання через свого батька, який створює неналежні умови проживання, однак вона як мати належним чином виконує свої обов`язки , постійно цікавиться життям сина, забезпечує його, має тісний емоційний зв`язок із ним, на даний час працює неофіційно, усі попередні роботи були пов`язані із фізичним навантаженням, що було для неї важко, оскільки вона має серйозні проблеми зі спиною. Повідомила, що за місцем проживання створені усі належні умови для проживання, навчання та виховання сина, тому категорично заперечує щодо позбавлення її батьківських прав.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що відповідач ОСОБА_1 добровільно стала на шлях виправлення, у неї міцний зв`язок з дитиною, відповідач працює, має постійне місце проживання, характеризується по місцю роботи позитивно. Вважає, що відпали підстави для позбавлення її батьківських прав.

Допитаний в присутності педагога малолітній ОСОБА_2 пояснив, що мати на даний час про нього піклується, і раніше піклувалась і завжди добре до нього ставилась, він заперечує щодо позбавлення його матері батьківських прав та бажає залишитись з мамою, так як дуже любить його. На даний час він знаходиться в Польщі, і хоч йому там подобається,однак він хоче повернутись в Україну і єдина причина, по якій він бажає це зробити - це повернення до мами.

Суд, вислухавши пояснення сторін, думку малолітньої дитини, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ухвали Красилівського районного суду від 30 листопада 2020 року, справа № 677/1815/19, у ОСОБА_1 відібрано малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення її батьківських прав. Дитину передано органу опіки та піклування. Суд ухвалив стягнути з ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_2 , на користь його опікуна в розмірі 1159 грн. щомісячно, що підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 10 жовтня 2019 року і по досягненню дитиною повноліття, але ОСОБА_1 не виконувала ухвалу суду до сьогодні. Заборгованність по аліментах складає 27817 гривень.

Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після відібрання його у матері, з 03 жовтня 2019 року перебуває в Хмельницькому обласному центрі соціально - психологічної реабілітації дітей «Щасливе дитинство» м. Полонне.

Відповідно до характеристики Хмельницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації № 70/01-11 від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 пройшла з 23 жовтня 2019 року по 01 квітня 2021 року повний курс реабілітації з метою здобуття навиків тверезого способу життя, за результати якого, має багато шансів на повернення в суспільство здоровою та корисною людино.

Згідно довідки центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Щасливе дитинство» вих. № 8 від 21 січня 2022 року за час перебування малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в центрі, з 03 жовтня 2019 року його відвідували родичі: мати 8 разів, баба 21 раз, дід 18 разів, тітка 9 разів, під час відвідувань вони провозили дитині гостинці, подарунки, цікавились її здоров`ям, поведінкою та навчанням, неодноразово присилали посилки та постійно підтримували зв`язок з ним по телефону.

Згідно довідки Хмельницького обласного центру соціально-психологічної допомоги № 81/01-06 від 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 проживала у Хмельницькому обласному центрі соціально-психологічної допомоги з 05 березня 2021 року по 25 травня 2021 року, як особа, що опинилась в складних життєвих обставинах.

Згідно довідки Хмельницького обласного центру соціально-психологічної реабілітації № 105/01-11 від 22 вересня 2021 року ОСОБА_1 з 23 жовтня 2019 року по 01 квітня 2021 року стаціонарно проходила програму реабілітації в Хмельницькому обласному центрі соціально-психологічної реабілітації.

Згідно довідки № 14 від 21 січня 2022 року Полонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 ОСОБА_2 навчається у вище зазначеному навчальному закладі.

Згідно довідки Красилівської ЦРЛ № 113 від 05 серпня 2021 року ОСОБА_1 на обліку не перебуває, пройшла курс лікування в реабілітаційному центрі на ведення тверезого способу життя.

Згідно довідки КНП Красилівської ЦРЛ № 155 від 06 серпня 2021 року ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні в кабінеті психіатра не перебуває протягом останніх 5-ти років, за медичною допомогою до лікаря психіатра не зверталася.

Відповідно до інформації Комунальної установи «Красилівський центр надання соціальних послуг» громадянка ОСОБА_1 19 серпня 2021 року звернулася до них з проханням здійснити візит за її адресою проживання для складання акта оцінки потреб, який їй потрібний для повернення її сина в сім`ю.

Фахівці із соціальної роботи здійснили візит в сім`ю ОСОБА_1 , під час якого було виявлено, що в помешканні жінка живе разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 . На час візиту, одна кімната в квартирі перебувала в стадії ремонту: на стінах були поклеєні нові шпалери, побілена стеля, залишилося лише пофарбувати підлогу. Зі слів ОСОБА_1 , кімнату вона готує до повернення сина. Фахівці наголосили жінці на необхідності працевлаштуватись, на що вона повідомила, що 4 дні працювала прибиральницею на СТ «Домашній хліб», однак, більше на роботу не піде, тому що її не влаштовують умови праці. Крім того, ОСОБА_1 отримала консультації щодо необхідності навести порядок в житловому приміщенні, вести здоровий спосіб життя. їй було запропоновано послугу соціального супроводу, проте, жінка не виявила бажання співпрацювати з фахівцями, відмовилася від послуги «Соціальний супровід», пояснивши це тим, що їй у всьому допомагає сестра, а допомоги фахівців із соціальної роботи вона не потребує.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Малолітній ОСОБА_2 висловив думку щодо позбавлення його матері батьківських прав, зокрема заперечував проти цього, оскільки дуже бажає мати маму.

Емоційні переживання ОСОБА_1 та її поведінка протягом усього періоду розгляду справи, яка полягала в тому, що вона не пропустила жодного судового засідання, протягом розгляду справи свідомо і послідовно відстоювала на своєму рівні право залишитись матір`ю дитини, з приводу можливості позбавлення її батьківських прав категорично заперечувала, свідчать про її небайдуже ставлення до цього факту.

Матеріальний стан ОСОБА_1 , на який посилається представник позивача дійсно має значення для забезпечення дітей належними умовами для їх проживання, розвитку.

Але, враховуючи наявність у відповідачки роботи, факт часткового забезпечення дитини, висловлювання відповідачки стосовно її бажання приймати участь у вихованні, свідчить про її інтерес до дитини, її небайдуже ставлення і намагання приймати участь у її вихованні, розвитку.

Як встановлено судом, основна причина звернення до суду з вказаним позовом, є проживання в житловому приміщенні в антисанітарних умова, ведення кочівного способу життя, аморальний спосіб життя, наркозалежність, відсутність роботи.

Відповідачка на даний час хоч і неофіційно, але працює. Пройшла добровільно курси лікування.

Суду не надано доказів щодо зловживання відповідачкою наркотичних препаратів на даний час, також не надано доказів порушень громадського порядку з боку відповідача.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Більше того, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15ц , провадження № 61-36905св18 ).

Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав матері, батька дитини є надзвичайним заходом сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків або одного з них, враховуючи характер спору, інтереси малолітньої дитини, відсутність передбачуваних позитивних змін в їх житті в разі позбавлення відповідачки батьківських прав та беручи до уваги, що матеріали справи не містять доказів винної поведінки матері на момент розгляду справи, які могли б стати підставою для позбавлення її батьківських прав , суд приходить до висновку про те, що правові підстави, передбачені ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав в судовому засіданні не знайшли своє підтвердження, та в даному випадку, є передчасними.

Антисанітарні умови та можливе подальше погіршення поведінки відповідача в майбутньому, на які посилається представник позивача, не є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, а є підставою для застосування заходів відповідного впливу, проведення відповідної профілактичної роботи та соціального супроводу з відповідачем.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку необхідно зберегти родинний зв`язок між матір`ю та дитиною, тому що це буде відповідати у першу чергу інтересам дитини, думку якої враховано при прийнятті рішення, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Позовні вимоги про стягнення аліментів є похідними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 164 СК України, Постанови Пленуму Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В позові органу опіки та піклування Красилівської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Орган опіки та піклування служби справах дітей Красилівської міської ради Хмельницької області, місце знаходження: 31000, Хмельницька обдасть, м. Красилів, площа Незалежності, 2, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 16 червня 2023 року.

Суддя Л.М. Гладій