Київський районний суд м. Полтави
Справа № 642/1050/21
Провадження №2/552/241/23
У Х В А Л А

15.06.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Бакшеєва Аліна Вячеславівна,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Вишковський Євген Леонідович,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, набутого під час шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 23 лютого 2021 року звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розподіл майна, набутого під час шлюбу.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 24 травня 2021 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, набутого під час шлюбу.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.

Відповідно до даного Розпорядження, справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.

Справа № 642/1050/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави.

Ухвалою від 26 серпня 2022 року справу прийнято до провадження Київського районного суду м.Полтави.

Під час розгляду справи представник позивача адвокат Бакшеєва А.В. звернулась до суду з клопотанням про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу, у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого відповідача за викликом суду.

Вирішуючи клопотання представника позивача, суд встановив наступне.

Справа неодноразово призначалась судом до розгляду, але відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являвся. При цьому про дату, час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином за адресою, що він вказав у своїх заявах на адресу суду АДРЕСА_1 .

Судові повістки за даною адресою відповідач перестав одержувати, та вони повертаються до суду з довідкою поштової організації про причини невручення: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Позивач про зміну своєї адреси суду не повідомив.

Інші засоби зв`язку номер телефону. Адресу електронної пошти, тощо, від подач суду також не надав, у підсистемі «Електронний суд» не зареєстрований.

Тому інші способи повідомити його про розгляд справи у суду були відсутні.

З цих підстав відповідача викликано в судове засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на сайті Судової влади.

Тому він є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 1, 2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав: неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (частини 1, 2, пункт 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Будучи обізнаним про розгляд справи в суді, відповідач всупереч положенням статті 44 ЦПК України, яка покладає на учасника обов`язок добросовісно користуватися процесуальними правами, більше року не вчинив жодних дій для з`ясування про стан судового провадження.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності не звертався, про причини неявки не повідомляв, хоча на розгляді в суді перебуває його зустрічний позов до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу.

Тому суд, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, в судове засідання не з`явився повторно, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши наслідки залишення без розгляду, передбачені ч. 2 ст. 257 ЦПК України.

Клопотання представника позивача підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 257 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу, залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою ОСОБА_2 за викликом суду.

Роз`яснити учасникам справи, що згідно ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 15 червня 2023 року.

Головуючий О.А.Самсонова