КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 705/3701/19

30 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Смолко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ларіонової Н.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 24.07.2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якою є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 30 000,00 доларів США. В цей же день між ними був укладений договір іпотеки б/н на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 09.10.1996 року, посвідченого Уманською міською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-5977 та зареєстрований в Уманській дільниці ЧООБТІ 29.10.1996 року, реєстрова книга 67, номер запису 6719, реєстраційний № 18228003. Вказаний договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 5548.

20.05.2019 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінстрим» було укладено договір факторингу № 20/05/2019, на підставі якого АТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги до відповідача на користь ТОВ «Фінстрим». В цей же день між ТОВ «Фінстрим» та громадянином ОСОБА_1 було укладено договір комісії, на підставі якого ТОВ «Фінстрим» відступив (передав) право вимоги до відповідача на користь громадянина ОСОБА_1 . Також в цей же день були укладені договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінстрим» та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки між ТОВ «Фінстрим» та громадянином ОСОБА_1 . Таким чином, сторони вказаних договорів уклали ряд угод, завдяки яким здійснили перехід права на щодо іпотечного майна від банку до фізичної особи. При цьому, оскільки договір факторингу не може бути укладений між банком та фізичною особою, задіяли спосіб переходу формально начебто правильний, проте, за змістом такий, що лише приховав дійсні наміри сторін.

З огляду на вище викладене, просила суд визнати недійсним договір факторингу № 20/05/2019 від 20 травня 2019 року, укладений між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 20 травня 2019 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.I., реєстровий № 774; визнати недійсним договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення від 20 травня 2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» та громадянином України ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який укладений 20 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» та громадянином України ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. реєстровий № 776;стягнути солідарно з Акціонерного товариства «УкрСиббанк»,Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 січня 2019 року вище вказаний позов передано за підсудністю для розгляду Подільському районному суду м. Києва.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів задоволено.

Визнано недійсним договір факторингу № 20/05/2019, укладений 20 травня 2019 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим».

Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладений 20 травня 2019 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. за реєстром № 774.

Визнано недійсним договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення від 20.05.2019 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» та громадянином України ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладений 20.05.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» та громадянином України ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. за реєстром № 776.

Стягнуто з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір в розмірі 1024,53 грн. (одна тисяча двадцять чотири грн. 53 коп.).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» на користь держави судовий збір в розмірі 1024,53 грн. (одна тисяча двадцять чотири грн. 53 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1024,53 грн. (одна тисяча двадцять чотири грн. 53 коп.).

В серпні 2023 року до Подільського районного суду міста Києва надійшла заява від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Стратілова К.Г. про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовує тим, що 10 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в розмірі 19 426,70 доларів США та пені в розмірі 10 504,99 гривень.

Зазначає, що 22 червня 2021 року суб`єкт оціночної діяльності Приватне підприємство «АЖІО» на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 07 липня 2023 року здійснило оцінку належної ОСОБА_2 на праві приватної власності трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує на те, що 21 липня 2023 року в системі електронних торгів арештованим майном «Сетам» була розміщена інформація про проведення аукціону з продажу належного ОСОБА_2 майна, а саме: трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який відбудеться 21 серпня 2023 року (лот № 532327).

Посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення проведення Держаним підприємством «Сетам» примусової реалізації квартири АДРЕСА_2 до розгляду даної справи по суті, може істотно ускладнити, а то і унеможливити поновлення її порушених прав, за захистом яких вона звернулася до суду.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 23 серпня 2023 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено проведення Державним підприємством «Сетам» в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 реалізацію лота № 534509 з примусової реалізації трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 до набрання законної сили рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року у цивільній справі № 705/3701/19 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 11 вересня 2023 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23 серпня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Вказує на те, що 20 червня 2023 року Подільським районним судом міста Києва було ухвалено рішення у справі № 705/3701/20. Ухвала про забезпечення позову у даній справі постановлена 23 серпня 2023 року, отже, суд першої інстанції застосував заходи забезпечення позову після розгляду справи та постановлення рішення по суті позовних вимог, чим порушив ч.2 ст.149 ЦПК України.

Посилається також на те, що відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З матеріалів справи та змісту позовної заяви вбачається, що вона не містить позовних вимог про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Вважає, що зупинення продажу арештованого майна призведе до зупинення виконання рішення Черкаського апеляційного суду по справі № 705/4805/15 ( виконавче провадження НОМЕР_3), що є недопустимим.

Зазначає, що відповідно до ч.11 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

20 листопада 2023 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Стратілатова Костянтина Геннадійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначав, що доводи апелянта є необґрунтованими, не відповідають нормам процесуального права у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Посилається на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Поняття стадій розгляду справи Цивільним-процесуальним кодексом не визначено. Розділи ІІ, ІІІ, IV ЦПК України регулюють розгляд справи по суті судом першої інстанції в порядку наказного, позовного та окремого провадження. Розділ V ЦПК України регулює перегляд судових рішень в порядку апеляційного (судом апеляційної інстанції), касаційного (судом касаційної інстанції) провадження та в порядку перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами (судом, який ухвалив рішення по суті). Розділи VI, VII ЦПК України регулюють вирішення процесуальних питань судом першої інстанції на стадії після ухвалення рішення.

Вказане свідчить, що суд першої інстанції вирішує процесуальні питання не тільки на стадії розгляду справи по суті, а і на стадії після ухвалення рішення.

Зазначає що, вживаючи заходи забезпечення позову у вигляді заборони Державному підприємству «Сетам» вчиняти певні дії, суд послався саме на норму п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України. В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 посилається на інший захід забезпечення позову, що передбачений п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, однак на цю норму суд в оскаржуваній ухвалі не посилався, тому її застосування є безпідставним.

Вказує на те, що предметом розгляду даної справи с визнання недійсними договорів, на підставі яких право іпотечної вимоги до боржника ОСОБА_2 перейшло від АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 . На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. перебуває виконавче провадження № 63372921 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу, право вимоги якого перейшло від АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 на підставі вказаних вище недійсних договорів.

Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі призведе до того, що майно позивача буде відчужено будь-якій третій особі покупцю, в будь-який час. Це в свою чергу призведе до неможливості захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (зокрема, з позовом про оскарження прилюдних торгів та витребування майна).

З огляду на вище викладене, просив суд залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Шульга Павло Миколайович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Акціонерного товариства " УкрСиббанк" адвокат Люта Віталіна Василівна у вирішенні вказаного процесуального питання покладалась на розсуд суду.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Стратілатов Костянтин Геннадійович проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Стратілатова Костянтина Геннадійовича про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки рішенням від 20.06.2023 року суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 , то захід забезпечення позову, про вжиття якого просить сторона позивача, є співмірним заявленим позовним вимогам, оскільки забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна - зазначеної квартири, буде носити тимчасовий характер та буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до набрання рішенням законної сили та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті, а також не призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Ключовим завданням при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позовних вимог є забезпечення в подальшому виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності доводів заявника щодо забезпечення позову; збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимогти, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18.

У постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсними: договору факторингу № 20/05/2019 від 20 травня 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим»; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного 20 травня 2019 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.I., реєстровий № 774; договору комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення від 20 травня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» та громадянином України ОСОБА_1 ; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, який укладений 20 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінстрим» та громадянином України ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. реєстровий № 776. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони вказаних договорів уклали ряд угод, завдяки яким здійснили перехід права вимоги щодо іпотечного майна від банку до фізичної особи. При цьому, оскільки договір факторингу не може бути укладений між банком та фізичною особою, задіяли спосіб переходу формально начебто правильний, проте за змістом такий, що лише приховав дійсні наміри сторін.

Порушуючи питання про забезпечення позову, позивач посилалася на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення проведення Держаним підприємством «Сетам» примусової реалізації квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 до розгляду даної справи по суті, може істотно ускладнити, а то й унеможливити поновлення її порушених прав, за захистом яких вона звернулася до суду.

З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якою є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній надано кредит в іноземній валюті в сумі 30 000,00 дол. США, строком до 23.07.2014 року зі сплатою 13,5 % річних.

Кредитний договір забезпечено договором іпотеки б/н, який укладено того ж дня між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 09.10.1996 року, посвідченого Уманською міською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 1-5977 та зареєстрований в Уманській дільниці ЧООБТІ 29.10.1996 р., реєстрова книга 67, номер запису 6719, реєстраційний № 18228003.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року (справа № 705/4805/15-ц) у задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитом, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені відмовлено.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2018 року апеляційну скаргу було задоволено. Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного та іпотечного договору недійсним скасовано. Позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в розмірі 21 413,89 дол. США, пеню в розмірі 10 514,9 грн., а також 9 122,94 грн. судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

20 травня 2019 року між громадянином України ОСОБА_1 (комітент) та ТОВ «Фінстрим» (комісіонер) укладено договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення. За умовами договору комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну винагороду вчинити за рахунок комітента від свого імені правочини з первісним кредитором (АТ «УКрСиббанк») щодо набуття права вимоги (всі права вимоги первісного кредитора до позичальника ( ОСОБА_2 ) за кредитним договором (договір про надання споживчого кредиту № 0 від 24.07.2007 року, укладеного між первісним кредитором та позичальником) та до іпотекодавця ( ОСОБА_2 ) за договором іпотеки від 24.07.2007 року, що укладений між первісним кредитором та іпотекодавцем, посвідчений 24.07.2007 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округ Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 5548 разом з додатками, а також додатковими угодами/договорами до нього за ціною 202 165,00 (двісті дві тисячі шістдесят п`ять) 00 копійок у строк до 20 травня 2019 р. (п. 2.1 Договору).

20 травня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» (клієнт) та ТОВ «Фінстрим» (фактор) укладено договір факторингу № 20/05/2019, за умовами якого клієнт передає (відступає), а фактор приймає права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.07.2007 року; договором іпотеки № б/н від 04.07.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 5548, з усіма додатками та додатковими угодами; договором про внесення змін до договору іпотеки № б/н, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Уманського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 1416 з усіма додатками та додатковими угодами.

20 травня 2019 р. між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінстрим» укладено договір ,посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І, реєстровий номер 774, про відступлення прав вимоги за договором іпотеки б/н від 24.07.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 5548. За умовами договору АТ «УкрСиббанк» (цедент) передає, а ТОВ «Фінстрим» (цесіонарій) приймає право вимоги за договором іпотеки, посвідченим 24.07.2007 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 5548 та Договором про внесення змін до договору іпотеки, посвідченим 20.03.2009 р. приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 1416, укладеними між цедентом та ОСОБА_2

20 травня 2019 р. між ТОВ «Фінстрим» (цедент) та громадянином України ОСОБА_1 (цесіонарій) укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І, реєстровий номер 776 про відступлення прав вимоги за договором іпотеки б/н від 24.07.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 5548. За умовами договору цедент передає, а цесіонарій приймає право вимоги за договором іпотеки, посвідченим 24.07.2007 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 5548 та договором про внесення змін до договору іпотеки, посвідченим 20.03.2009 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Кучер О.І. за реєстровим номером 1416, укладеними між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «УкрСиббанк» та громадянином України ОСОБА_2 (розділ 1 Договору).

10 червня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович виніс постанову про поновлення вчинення виконавчих дій в виконавчому провадженні № НОМЕР_3. Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого 10 листопада 2020 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в розмірі 19 426,70 дол. США та пеню у розмірі 10 514,99 грн.

07 липня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Колегія суддів звертає увагу, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст.18 вказаного Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Таким чином, прийняття процесуальних документів та рішень щодо проведення виконавчих дій, процедура виконання виконавчого документа та прийняття рішень щодо реалізації майна боржника покладено виключно на виконавця.

Отже, реалізація арештованого майна боржника, є самостійною виконавчою дією, що в свою чергу є дискреційною функцією виконавця, вчиненою згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Забезпечення позову у вищезазначений заявником спосіб не відповідатиме критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпеченню збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобіганню порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та не відповідає інституту забезпечення позову в цивільному процесі. Адже по своїй суті таке обмеження зводиться до обмеження прав виконавця, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно якої суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

За змістом норм чинного законодавства виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Висновок про можливість заборони виконавцю виконувати виконавчі дії по суті є зупиненням виконання рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

При цьому, згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач ОСОБА_1 реалізує своє право на виконання постанови Верховного Суду від 02.06.2021 року, а спірне нерухоме майно підлягає продажу з електронних торгів в межах виконавчого провадження.

Таким чином, обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом зупинення проведення Державним підприємством «Сетам» в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3 реалізації лота № 534509 з примусової реалізації трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зупиняє виконання судового рішення в іншій справі № 705/4805/15, чим порушує права ОСОБА_1 , як стягувача у виконавчому провадженні, отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову відповідає його меті, завданням цивільного судочинства та є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №643/66/16-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 524/7234/18, 10 листопада 2021 року у справі №646/12215/16-ц.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі №757/22558/20, зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив суд визнати недійсними договори.

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при вжитті такого заходу забезпечення позову, як зупинення проведення торгів з примусової реалізації нерухомого майна, не враховано, що позовна заява у справі № 705/3701/19 не містить вимоги про визнання права власності позивачки на це майно і про зняття з нього арешту, а тому такий спосіб забезпечення позову вжитий судом в порушення вимог ст. 150 ЦПК України.

Також колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що 20 червня 2023 року Подільським районним судом міста Києва було ухвалено рішення у справі № 705/3701/20. Ухвала про забезпечення позову у даній справі постановлена 23 серпня 2023 року, отже суд застосував заходи забезпечення позову після розгляду справи, чим порушив ч.2 ст.149 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн, а тому з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 149, 150, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги розмірі 536,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 грудня 2023 року.

Головуючий: Судді: