РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/6143/23

Провадження № 22-ц/4815/1148/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються - Головного державного виконавця відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік К.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Головного державного виконавця відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік К.В. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2023 року, постановлену в складі судді Гордійчук І.О., у справі № 569/6143/23,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Головного державного виконавця відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік К.В.

Скаргу мотивовано тим, що на примусовому виконанні відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному перебував виконавчий лист №2-1743/10, виданий 25.01.2013 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТзОВ "Український промисловий банк" заборгованості за кредитним договором №336-012/ФКВ-08 від 17 серпня 2008 року в іноземній валюті 65155,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ 7,985 грн за 1 дол.США на день звернення до суду становить 520264,11 грн. та в національній валюті - 17957,41 грн. Згідно заяви стягувача залишок заборгованості становить 447 537,24 грн.

30.07.2020 року виконавчий лист вдруге був повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у боржника майна.

Ухвалою Рівненського міського суду від 13 квітня 2021 року замінено стяувача у виконавчому листі №2-1743/10 з ПАТ "Дельта Банк" на правонаступника ТОВ Діджи Фінанс".

ОСОБА_1 погасив заборгованість перед ТОВ Діджи Фінанс", що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості №ДФ1512/2 від 15.12.2020.

Однак, арешт, накладений на нерухоме майно не скасовано до тепер. На звернення до державної виконавчої служби заявник отримав відповідь, що скасувати арешт неможливо, оскільки у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з майна.

У зв`язку із цим, скаржник вважає, що право на належне йому майно, а саме щодо вільного розпорядження ним, безпідставно обмежується, шляхом зберігання арешту, а тому такий арешт підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2023 року скаргу скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік К.В. задоволено.

Визнано бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік К.В. щодо не зняття арешту з коштів та майна боржника ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , накладені в процесі виконання виконавчого листа №2-1743/10, виданого 25.01.2013 Рівненським міським судом Рівненської області (ВП №50613606; ВП №59679164) та щодо не вилучення записів з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що були внесені в процесі виконання виконавчого листа №2-1743/10, виданого 25.01.2013 Рівненським міським судом Рівненської області (ВП №50613606; ВП №59679164) протиправною.

Зобов`язано головного державного виконавця відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік К.В. зняти арешти та обтяження накладені на майно та кошти боржника ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що були внесені в процесі виконання виконавчого листа №2-1743/10, виданого 25.01.2013 Рівненським міським судом Рівненської області в межах виконавчих проваджень №50613606; №59679164.

Зобов`яно головного державного виконавця відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік К.В. вилучити записи з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що були внесені в процесі виконання виконавчого листа №2-1743/10, виданого 25.01.2013 Рівненським міським судом Рівненської області (ВП №50613606; ВП №59679164).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав за доцільне зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

В апеляційній скарзі ВДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що виконавче провадження завершене з підстав, які не передбачали зняття арешту з майна боржника.

Вказує, що Законом України Про виконавче провадження не передбачено підстав для зняття арешту з майна боржника в разі винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону, відтак відсутні підстави стверджувати про бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту.

Покликається, на пропуск боржником 10 денного строку для подання скарги на бездіяльність державного виконавця.

Зазначає, що ОСОБА_1 не надано доказів сплати витрат виконавчого провадження та виконавчого збору за завершеними виконавчими провадженнями в яких виконавчі документи повернуто стягувачу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує доводи останньої, просить ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду відповідає.

Установлено, що на примусовому виконанні відділу Державної виконавчої служби у місті Рівному перебував виконавчий лист № 2-1743/10, виданий 25.01.2013 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТзОВ "Український промисловий банк" заборгованості за кредитним договором №336-012/ФКВ-08 від 17 серпня 2008 року в іноземній валюті 65155,18 доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ 7,985 грн за 1 дол.США на день звернення до суду становить 520264,11 грн. та в національній валюті - 17957,41 грн. Згідно заяви стягувача залишок заборгованості становить 447 537,24 грн.

В межах вказаного виконавчого провадження №59679164 винесено постанову про арешт майна боржника від 31.07.2019 року.

30.07.2020 року виконавчий лист повернутий стягувачу вдруге на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у боржника майна. Щодо зняття арешту з майна повідомлено, що підстав для зняття арешту з майна не має.

02.10.2020 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ Діджи Фінанс" укладено договір № 2307/к про відступлення прав вимоги.

Ухвалою Рівненського міського суду від 13 квітня 2021 року замінено стяувача у виконавчому листі №2-1743/10 з ПАТ "Дельта Банк" на правонаступника ТОВ Діджи Фінанс".

Боржник ОСОБА_1 погасив заборгованість перед ТОВ Діджи Фінанс", що підтверджується довідкою №ДФ1512/2 від 15.12.2020.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до частини другої та третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Положеннями пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частиною третьою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт з майна боржника знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), зазначено, що «відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 13 Закону № 1404-VIII постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Законом № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Тому відмова Міжрайонного ВДВС у знятті арешту та посилання на те, що боржник відповідно до квитанції від 21 грудня 2018 року № 25804 не сплатив виконавчий збір у розмірі 182,70 грн за виконавчим провадженням № 52666374, тобто боржник визнав збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, однак, у іншому виконавчому провадженні № 52666317 боржник не вчинив всіх виконавчих дій для його фактичного виконання є необгрунтованими, з огляду на викладене.

Доводи ВДВС щодо несплати ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 6 468,00 дол. США не ґрунтуються на матеріалах виконавчого провадження, у якому накладений арешт на майно боржника, оскільки питання про стягнення виконавчого збору відповідно до закону державний виконавець не вирішував.

Отже, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22), зазначено, що «Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 вказав, що він погасив борг перед особою, яка придбала право вимоги за зобов`язанням, на виконання якого видавався виконавчий документ, у добровільному порядку поза межами виконавчих проваджень №№ 33766282 та 47068333, які є завершеними та матеріали яких знищено виконавчою службою.

За таких обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність».

Чинна на дату винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу редакція Закону України «Про виконавче провадження» (частина четверта статті 50) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Колегія суддів враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

За наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що незняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Враховуючи погашення боржником боргу, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, висновок суду першої інстанції про визнання бездіяльності виконавчої служби щодо незняття арешту з майна заявника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, є законним та обґрунтованим.

Викладені у цій постанові мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19).

Доводи скаржника строк про те, що строк для подання скарги на бездіяльність державного виконавця пропущено є безпідставними, оскільки бездіяльність виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається, та не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Посилання у апеляційній скарзі на несплату боржником виконавчого збору по вказаним виконавчих провадженнях не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець виносив постанову, відкривав виконавче провадження і задля виконання цього виконавчого документа накладав арешт на майно боржника.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного державного виконавця відділу ДВС у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шупік К.В. залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2023 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.