КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ракущинця Андрія Андрашовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року у складі судді Марфіної Н.В.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року АТ «Універсал Банк» звернувся у суд із позовом про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2

09.05.2023 представником позивача подано заяву, у якій від просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.12.2011.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року заяву представника позивача про забезпечення позову акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ракущинець А.А. посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неправильне встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Банку про забезпечення позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд задовольняючи заяву вказав про належність кв. АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 натомість відповідно до договору дарування від 14.04.2015 остання подарувала зазначену квартиру своїй дочці ОСОБА_3 . Вказане дає підстави вважати, що судом не перевірено документи датовані в 2012 році на їх актуальність або хоча б викликати відповідачку для спростування заявленого клопотання.

Вказує, що оскільки ОСОБА_1 не є власником майна, а її дочка, якій подарована частина квартири, на яку накладено арешт й остання не залучена до участі у справу, тому заява позивача судом задоволена помилково.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе слухати справу за їх відсутності.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву позивача, та накладаючи арешт на частини квартири, районний суд виходив з того, що даний вид забезпечення є співмірним з позовними вимогами та того, що раніше прийнята ухвала про забезпечення позову від 27.01.2023 не виконана, оскільки вказане майно боржнику не належить.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками районного суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову або після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд і заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006, № 9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Убачається, що предметом позову є стягнення заборгованості, зокрема з ОСОБА_1 .

Позивач, звертаючись у суд із заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт на частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.12.2011.

Так, з долученого до справи договору дарування частини квартири від 14.04.2015 убачається, що ОСОБА_1 подарувала належну їй частину квартири АДРЕСА_1 своїй доньці ОСОБА_3 (а.с. 66-69 т.1).

Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2015 (а.с. 70-71 т.3).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Апеляційний суд наголошує на тому, що вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином частка майна, щодо якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову належать ОСОБА_3 , яка не є учасником справи.

Вказане районний суд не перевірив й не пересвідчився у належності майна позивачці, що призвело до помилкового задоволення заяви позивача.

Судом не може бути вирішено питання щодо прав та інтересів особи, яка не є учасником справи.

Отже, з урахуванням оцінки обґрунтованості доводів скаржника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, підстави для задоволення заяви АТ «Універсал Банк» і вжиття заходів забезпечення позову, відсутні.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що знайшли своє підтвердження під час перегляду заяви про забезпечення позову в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду поданої заяви не повно з`ясовані обставини справи, допущено порушення норм процесуального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви АТ «Універсал Банк» про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Ракущинця Андрія Андрашовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2023 року скасувати.

Постановити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: