Справа № 298/549/23
Номер провадження 2/298/154/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

Головуючого судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона у 2010 році у дворогосподарстві матері її цивільного чоловіка ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 побудувала житловий будинок.

З моменту вселення до помешкання вона здійснює внутрішній та зовнішній ремонт будинку, встановила огорожу, відремонтувала дах та всі господарські споруди, сплачує постійні платежі за електроенергію, обробляє прилеглу до будинку земельну ділянку тощо. В даному будинку проживає з 2010 року. Нею був виготовлений технічний паспорт №5594 від 08.02.2022 року на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

А тому, просить суд, визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Ухвалою від 13.04.2023 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

06 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по сутті.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи за її відсутності, а також відзиву на позов від неї не надходило.

Представник відповідача Великоберезнянської селищної ради також в судове засіданні не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без їх участі. Також 25.10.2023 до суду поступили пояснення їхнього представника, в яких останній зокрема зазначає, що спірний будинок має ознаки самочинного будівництва, а тому для позивача не настало законних підстав для звернення до суду, саме з позовом про набуття права власності за набувальною давністю.

Оскільки сторони у судове засіданні не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зі змісту статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Як зазначає позивачка у позові, вона у 2010 році у дворогосподарстві матері її цивільного чоловіка ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 побудувала житловий будинок.

З копії технічного паспорта №5594 від 02.02.2023 року, виготовленого на замовлення ОСОБА_3 , на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 вбачається, що відомості про розмір частки власності відсутні. Дані даного технічного паспорта, на момент звернення до суду, втратили актуальність (пройшло більше одного року).

Жодних інших доказів, щодо предмету спору, суду не надано.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, самочинна будова нерухомого майна, на чужій земельній ділянці, без жодних дозвільних документів.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові КЦС у справі № 214/3083/18 провадження № 61-4186св21.

Статтею 335 ЦК України визначено, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий; безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації; після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність; безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, що вказане спірне домоволодіння має статус безхазяйної речі та передано у комунальну власність Великоберезнянської селищної ради, що в свою чергу унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові, судовий збір віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 141, 263-266 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів після його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні в той же строк, з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Складання повного тексту судового рішення 13 грудня 2023 року.

Головуючий Тарасевич П.П.