ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 372/3067/22

провадження № 61-8365св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кулініченком Геннадієм Володимировичем, на постанову Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 квітня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ним було укладено кредитний договір № KIO0GA00000396.

Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору банк зобов`язується надати йому кошти на строк з 27 квітня 2007 року до 27 квітня 2017 року у вигляді поновлюваної лінії у розмірі 87 305 доларів США, а саме: споживчі цілі 79 000 доларів США, на сплату страхових платежів 8 305 доларів США, винагороду у розмірі 1 185 доларів США. Для здійснення даних перерахувань було відкрито рахунок № НОМЕР_1 .

Для забезпечення взятих на себе зобов`язань, 27 квітня 2007 року між ними було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 . При цьому, згідно з пунктом 34 іпотечного договору, було встановлено, що вартість іпотеки складає 99 000 доларів США, що еквівалентно 499 950 грн.

04 квітня 2010 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис № 1256 про звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок коштів від реалізації квартири пропонувалося задовольнити вимоги банку у розмірі 75 440,45 доларів США, що еквівалентно 596 726,42 грн, а саме: заборгованість за кредитом в сумі 68 574,91 доларів США, що еквівалентно 542 420,68 грн; заборгованість по відсотках у сумі 6 442,40 доларів США, що еквівалентно 50 958,74 грн; комісія в сумі 158 доларів США, що еквівалентно 1 249,77 грн та пеня в сумі 265,14 доларів США, що еквівалентно 2 097,23 грн.

22 жовтня 2010 року було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса від 04 жовтня 2010 року № 1256 про звернення стягнення на квартиру.

29 липня 2013 року відбулися прилюдні торги з продажу вказаної квартири, яка була продана за 321 200 грн.

06 серпня 2013 року при примусовому виконанні виконавчого напису 598 462,42 грн були направлені банку.

29 квітня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року (справа № 372/1720/14-ц) судові рішення судів попередніх інстанцій скасовано та у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено.

На початку 2022 року він відкрив картковий рахунок № НОМЕР_2 та отримав картку «Універсальна», зі строком дії до грудня 2025 року.

На даний час він не має можливості користуватися цією карткою, так як з невідомих для нього причин з неї постійно знімаються його власні кошти. При цьому вказується про автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по договору № KIO0GA00000396.

При відкритті особистого кабінету було виявлено існування за ним заборгованості на суму 481 435,8 доларів США, які він повинен внести до 01 січня 1900 року.

Банк своїм листом повідомив, що 27 квітня 2007 року був укладений кредитний договір № KIO0GA00000396, який на даний час не виконано, тому відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач стягує кошти.

Вважав дії банку такими, що порушують його права на користування рахунком, як споживача банківських послуг.

Посилання банку на Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, де, зокрема, міститься положення пункту 2.1.1.12.9. про договірне списання коштів, є неправомірним, таким, яке суперечить Закону України «Про захист прав споживачів».

Дані правила ним не підписувались, він не надавав згоди на списання коштів з його рахунку, що свідчить про неправомірність дій відповідача та законність його звернення до суду.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 , заборгованості у сумі 481 435,80 доларів США;

- зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» списати з карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість у сумі 481 435,80 доларів США;

- зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року у складі судді Зінченко О. М. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо нарахування на картковий рахунок № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 481435,80 доларів США.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» списати з карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 481435,80 доларів США.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що судовим рішенням Верховного Суду у справі № 372/1720/14-ц у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_1 було відмовлено, тому відсутні підстави для нарахування штрафу для позивача, яке порушує його право в отриманні фінансових послуг та підлягає захисту судом. Посилання відповідача на пункт 2.1.1.12.9 Умов та Правил надання банківських послуг про договірне списання коштів є неправомірним та суперечить Закону України «Про захист прав споживачів».

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судове рішення мотивовано тим, що списання коштів з рахунку позивача було здійснено не на підставі пункту Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позивача, а на підставі пункту 2.2.5 кредитного договору, який був підписаний сторонами та є чинним через те, що зобов`язання повністю не виконані.

При цьому, доводи позивача про те, що на його картковий рахунок № НОМЕР_2 банком було нараховано заборгованість у сумі 481 435,80 доларів США є безпідставними, оскільки ним не доведено цієї обставини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2023 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року скасувати та залишити в силі рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що під час реєстрації особового кабінету та на даний час у нього існує безпідставна заборгованість у розмірі 481 435,8 доларів США, які він повинен внести до 01 січня 1900 року, тому судове рішення про відмову в зобов`язанні банку списати цю заборгованість вважає незаконним.

Крім того, вважає, що оскільки банку судовим рішенням відмовлено у стягненні заборгованості за кредитним договором, то він припинив свою дію, тому посилання на пункт відповідного договору щодо договірного списання коштів є помилковим.

Доводи особи яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що підстав для відкриття касаційного провадження у справі не було, оскільки заявник послався на постанови Верховного Суду у справах, які не є подібними, а доводи скарги є безпідставними, тому просить закрити касаційне провадження у справі, залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

08 серпня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

27 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № KIO0GA00000396, згідно з яким банк надав останньому кредит на загальну суму 79 000 доларів США.

Для забезпечення кредитного договору 27 квітня 2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на праві власності.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилась заборгованість і банк реалізував передбачене договором право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

04 жовтня 2010 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу видав виконавчий напис № 1256 про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру. За рахунок коштів від реалізації квартири пропонувалося задовольнити вимоги банку у розмірі 75 440,45 доларів США, що еквівалентно 596 726,42 грн.

29 липня 2013 року відбулися прилюдні торги з продажу вказаної квартири, яка була продана за 321 200 грн.

06 серпня 2013 року розпорядженням старшого державного виконавця Обухівського РУЮ Київської області грошові кошти у сумі 245 700 грн (отримані від реалізації квартири кошти за виключенням витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору) були направлені банку.

У зв`язку з тим, що заборгованість була погашена лише частково, у березні 2014 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року (справа № 372/1720/14-ц) судові рішення попередніх інстанцій скасовано та у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 54 699,53 доларів США та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 6 442,40 доларів США відмовлено, оскільки вказані вимоги пред`явлені після спливу позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявлено відповідачем.

У подальшому ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 20 січня 2022 року та отримав кредитну картку «універсальна» № НОМЕР_2 , з якої 23 січня 2022 року банком було списано 23,69 грн (автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставами касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 (провадження № 12-83гс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) та постановах Верховного Суду від 06 серпня 2020 рок у справі № 337/1000/19 (провадження № 61-21094св19), від 25 листопада 2020 року у справі № 340/121/19 (провадження № 61-5078св20), від 22 квітня 2021 року у справі № 175/1053/15 (провадження № 61-18160св20), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_1 вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме постанова суду апеляційної інстанції оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Частиною першою статті 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною першою статті 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що на картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» відсутня заборгованості у сумі 481 435,80 доларів США, чи будь-яка інша заборгованість, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в задоволенні його позову.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що під час реєстрації особового кабінету та на даний час у нього існує безпідставна заборгованість у розмірі 481 435,8 доларів США, які він повинен внести до 01 січня 1900 року, тому судове рішення про відмову в зобов`язанні банку списати цю заборгованість незаконне, є безпідставними, оскільки у ході розгляду справи ним не доведене вказаної обставини, що було його процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наданого позивачем скріншоту зі сторінки у Приват24 за посиланням «кредити-житло в кредит» вказана заборгованість обліковується за договором KIO0GA00000396 (рахунок IBAN НОМЕР_4 ), сума угоди - 79 999 доларів США.

Відповідно до наданого позивачем скріншоту зі сторінки «Приват24» за карткою «Універсальна» ( НОМЕР_2 ) обліковуються : «власні кошти - 0.00 гривень, доступно - 0.00 гривень, розрахунковий ліміт - 0.00 гривень». На картці «Універсальна» № НОМЕР_2 жодна заборгованість не обліковується, а баланс по ній становить 0.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що правові підстави для зобов`язання відповідача списати з карткового рахунку № НОМЕР_2 заборгованість у сумі 481 435,80 доларів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

При цьому, Верховний Суд не надає відповідей на доводи касаційної скарги щодо незаконних, на думку заявника, дій банку по автоматичному списанню коштів з карткового рахунку, оскільки ОСОБА_1 не було заявлено відповідних позовних вимог, тому, враховуючи принцип диспозитивності (стаття 13 ЦПК України) суди не вправі надавати правову оцінку обставинам, які не стосуються предмету доказування у справі, яка розглядається.

Посилання заявника на правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки їм не суперечать.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для закриття касаційного провадження у справі, про що заявляє АТ КБ «ПриватБанк у своєму відзиві, оскільки правових підстав для цього немає, доводи є безпідставними.

Отже, наведені у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться виключно до необхідності переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість його судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про закриття касаційного провадження у справі відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Кулініченком Геннадієм Володимировичем- залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець