УХВАЛА

судового засідання

14 червня 2023 рокуСправа №451/1595/20
Провадження № 2/451/27/23

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О. З.,

за участі секретаря судового засідання Федорук І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Радехові клопотання представника відповідача Сигінь Юрія Михайловича про накладення арешту на автомобіль у цивільній справі №451/1595/20 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

установив:

13 червня 2023 року в адресу Радехівського районного суду Львівської області за вх.№3912 надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль марки «MITSUBISHI CARISMA» 1.6 І, червоного кольору, 1996 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN)- НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , власник згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 26.05.2004, виданого Львівським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України ОСОБА_2 , з метою забезпечення проведення автотоварознавчої експертизи.

В обґрунтування клопотання представник відповідача покликається на те що, позивачем у суд було направлено разом з позовною заявою висновок № 300 експертного автотоварознавчого дослідження від 14 січня 2019 року, проте, на його думку, цей Висновок був не обґрунтованим, не законним та таким що не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2005 № 142/5/2092 та Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу. З метою встановлення істини у справі та неупередженості, ним було подано суду клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, в результаті чого судом було задоволено його клопотання та призначено автотоварознавчу експертизу. 19.07.2022 судовий експерт надіслав суду клопотання, в якому просив, що для обстеження автомобіля марки «MITSUBISHI CARISMA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , необхідно 07.09.2022 о 09.00 год представити такий автомобіль для огляду. Після чого, ним було подано суду клопотання про залучення ОСОБА_2 третьою особою у цій справі. 03.10.2022 судовий експерт повторно надіслав суду клопотання, у якому просив, що для обстеження автомобіля марки «MITSUBISHI CARISMA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , необхідно 22.11.2022 о 09.00 год. представити даний автомобіль для огляду. Крім цього, неодноразово суд надсилав ОСОБА_2 повістки за місцем реєстрації для виклику останнього в суд, а також суд неодноразово робив оголошення на сайті судової влади про виклик в судове засідання ОСОБА_2 . Проте, ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судові засідання не з`явився, а також не надав свій автомобіль для огляду судовому експерту. Тоді, представнику відповідача було надано судом повістку про виклик ОСОБА_2 в судове засідання з метою вручення її власноручно ОСОБА_2 та встановлення факту проживання останнього за місцем реєстрації, оскільки останні повістки суду не забирав на пошті. Коли представник відповідача прибув на місце реєстрації ОСОБА_2 і намагався вручити йому судову повістку, то останній повідомив, що знає, що його неодноразово викликали в суд, оскільки йому на адресу реєстрації неодноразово приходили повістки, від отримання нової повістки відмовився, повідомив його, що в суд не приїде. А також повідомив, що свій автомобіль марки «MITSUBISHI CARISMA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , він продав. Після чого, представником відповідача з метою перевірки наданої інформації було направлено адвокатський запит в Регіональний сервісний центр МВС у Львівської області з метою встановлення факту відчуження автомобіля. 15.05.2023 ним було отримано лист-інформацію з Регіонального сервісного центру МВС у Львівської області про те, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI CARISMA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , відчуження не здійснювалося і належить йому. За таких обставин, на час розгляду справи в суді, необхідно вжити заходів накладання арешту на автомобіль марки «MITSUBISHI CARISMA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , оскільки останній вводить суд в оману, своїми діями перешкоджає проведенню автотоварознпвчої експертизи, тобто перешкоджає встановленню істини по справі (а.с.207).

У судове засідання, призначене на 14 червня 2023 року сторони не з`явилися.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.52-55).

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути вказане вище клопотання без його участі (а.с.214).

Розглянувши клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд робить висновки про те, що таке необхідно задовольнити із таких міркувань.

Суд установив, що 8 жовтня 2020 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України Чехоєва Н.М. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

12 жовтня 2020 року автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.47).

10 червня 2022 року Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області клопотання відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи задоволено, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу та на час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с.92-95).

29 листопада 2022 року суду повернулися матеріали цивільної справи №451/1595/20 з Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з повідомленням про неможливість виконання вище зазначеної ухвали у зв`язку з тим, що автомобіль марки «MITSUBISHI CARISMA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 не був представлений експертам (а.с.128-131).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року провадження в справі №451/1595/20 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, поновлено та призначено судове засідання. Крім цього, клопотання представника відповідача задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 (а.с.140-141).

Суд неодноразово надсилав судові повістки про виклик до суду ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 , проте останній в судове засідання 27.12.2022 не з`явився, із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення видно, що останній повістку отримав (а.с.151). Між тим, судову повістку про виклик в судові засідання 04.01.2023, 08.02.2023 ОСОБА_2 не отримав із причин «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.152-153, 157-158) та в судове засідання 08.03.2023 із причини «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 167-168).

04.04.2023 судом було зроблено запит до ГУ ДМС України у Львівській області про зареєстроване місце проживання третьої особи ОСОБА_2 , із відповіді на який від 21.03.2023 видно, що його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.177).

Судом надсилалися повістки за вказаною адресою в судові засідання на 25.04.2023, 17.05.2023 та 06.06.2023, проте ОСОБА_2 їх знову ж таки не отримав із причин «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.189-192, 200-201).

Представником відповідача було направлено адвокатський запит в Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівської області з метою встановлення факту відчуження автомобіля (а.с.193).

Із відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівської області видно, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI CARISMA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 , та відчуження такого не здійснювалося (а.с.208-210).

Згідно із ч. 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову визначені нормами ст.150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рівень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З метою забезпечення можливості провести експертизу, проаналізувавши зазначені норми, в контексті викладених обставин, з метою встановлення істини у справі, суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача необхідно задовольнити, а саме на підставі п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України накласти арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI CARISMA» 1.6 І, червоного кольору, 1996 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN)- НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , власник згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 26.05.2004, виданого Львівським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України ОСОБА_2 , з метою забезпечення проведення автотоварознавчої експертизи.

Керуючись ст.149-154, 259, 260 ЦПК України,

ухвалив:

клопотання представника відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «MITSUBISHI CARISMA» 1.6 І, червоного кольору, 1996 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN)- НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , власник згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 26.05.2004, виданого Львівським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України ОСОБА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя Семенишин О. З.