КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/1596/23 Головуючий у 1 інстанції: Семенюта О.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Старчі Андрія Васильовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту,-

в с т а н о в и в:

В січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту. Зазначило, що 05 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту №3773509. За умовами договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 8000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день. Оскільки ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за умовами договору відбулась автопролонгація кредиту на 90 днів. 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції», 11 липня 2022 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» були укладені договори факторингу, відповідно до яких право вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі і до ОСОБА_1 , відступлені ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». На час відступлення прав вимоги у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в розмірі 26 240,00 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 8000,00 грн., заборгованості за процентами - 18240,00 грн. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість.

РішеннямБориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» борг за договором про надання споживчого кредиту №3773509 від 05 березня 2021 року в розмірі 26240,00 грн. , а також витрати на оплату судового збору в розмірі 2684,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 не підписував та не укладав договір №3773509 про надання споживчого кредиту від 05 березня 2021 року. Він не надсилав електронне повідомлення ТОВ «Авентус Україна», не заповнював формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, не отримував одноразового ідентифікатора та не вчиняв дій, які вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало суду жодних доказів на підтвердження проведення ідентифікації ОСОБА_1 при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Суд першої інстанції помилково вважав встановленим той факт, що TOB «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором і надало ОСОБА_1 кредит в сумі 8000,00 грн., пославшись на лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №2346 від 18 січня 2023 року, в якому зазначено про перерахування коштів в сумі 8000,00 грн. на картку № НОМЕР_1 . З долученої копії листа неможливо встановити на яку саме платіжну карту були зараховані кошти, чи належить вказана картка відповідачеві, що виключає можливість встановлення обставин про отримання відповідачем від ТОВ «Авентус Україна» вказаної суми коштів. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не доведено виникнення права вимоги за кредитним договором від 05 березня 2021 рокудо ОСОБА_1 .

Представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» порушило питання про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості, посилаючись на укладання 05 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту №3773509 в сумі 8000,00 грн. строком на 30 днів із датою повернення кредиту 04 квітня 2021 року. Пунктом 2.1 договору визначено, що кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству. Згідно з п.1.5. договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідно до п.3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації).

У договорі зазначено, що він підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором НОМЕР_2 (а.с. 12-17).

Відповідно до листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 18 січня 2023 року №2346 05 березня 2021 року була проведена операція щодо здійснення платежу на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 8000,00 грн. (транзакція №1250798, дата прийняття 05 березня 2021 року о 15:40, номер замовлення 15522875) (а.с. 18).

18 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу №18/10/2021, предметом якого є відступлення ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі, і за договором, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна», в розмірі 26240,00 грн. (а.с. 20-24).

11 липня 2022 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений Договір факторингу №1, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за зазначених у відповідних реєстрах кредитними договорами, в тому числі і договором, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна», в розмірі 26240,00 грн. (а.с. 32-33)

Відповідно до наданого позивачем розрахунку на час відступлення прав вимоги у ОСОБА_1 була наявна заборгованість в розмірі 26240,00 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 8000,00 грн.; заборгованості за процентами - 18240,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та виходив з того, що ОСОБА_1 уклав договір про надання споживчого кредиту №3773509 з ТОВ «Авентус Україна», а також отримав на банківську картку кредитні кошти в розмірі 8000 грн. За висновком суду ОСОБА_1 та його представник не надали жодних доказів того, що ОСОБА_1 не укладав означений договір, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор, не надавав ТОВ «Авентус Україна» дані банківської картки, на яку були зараховані кошти, або що платіжна картка № НОМЕР_1 йому не належить.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як убачається з матеріалів справи, в договорі про надання споживчого кредиту №3773509 від 05 березня 2021 року, Графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту №3773509 від 05 березня 2021 року, та в паспорті споживчого кредиту вказано, що вони підписані електронним підписом споживача ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором НОМЕР_2 від 05 березня 2021 року 15:39:20.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти позову і зазначав, що не надсилав електронне повідомлення ТОВ «Авентус Україна», не заповнював формуляра заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, не отримував одноразового ідентифікатора та не вчиняв жодних дій, які могли бути розцінені як пропозиція або прийняття пропозиції укласти електронний договір.

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало суду першої інстанції жодних доказів вчинення ОСОБА_1 таких дій, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. ТТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало суду доказів проведення ідентифікації ОСОБА_1 при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідач ОСОБА_1 також заперечував отримання грошових коштів на підставі вказаного договору в сумі 8000,00 грн.

На підтвердження надання відповдачу кредиту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало копію листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 18 січня 2023 року №2346, де зазначено, що 05 березня 2021 року була проведена операція щодо здійснення платежу на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 8000,00 грн. (транзакція №1250798, дата прийняття 05 березня 2021 року о 15:40, номер замовлення 15522875) (а.с. 18).

Разом з тим, вказаний лист не є первинним бухгалтерським документом та не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, повного номера картки, які б давали можливість встановити факт перерахування ТОВ «Авентус Україна» коштів в сумі 8000,00 грн. на картковий рахунок саме ОСОБА_1 .

Враховуючи заперечення ОСОБА_1 , представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надав суду копію адвокатського запиту від 03 квітня 2023 року, адресованого АТ «Укрсиббанк» про надання інформації належності ОСОБА_1 картки № НОМЕР_1 та зарахування на рахунок відповідача коштів в сумі 8000,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна». У відповідь на вказаний адвокатський запит АТ «Укрсиббанк» повідомило, що зазначена інформація є такою, що містить банківську таємницю (а.с. 155, 157).

Питання про витребування інформації, яка містить банківську таємницю, представник ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в суді першої інстанції не порушував.

Первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування коштів ОСОБА_1 на підставі договору про надання споживчого кредиту №3773509 від 05 березня 2021 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не надало.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок доведення обставин не укладання договору в електронному виді на відповідача, оскільки саме ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» мало надати суду відповідні докази, як особа, в розпорядження якої мають перебувати такі докази, та особа, яка мала вчинити активні дії щодо проведення ідентифікації особи відповідача та перерахування на його рахунок коштів.

Суд першої інстанції помилково вважав доведеним факт укладення ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту №3773509 від 05 березня 2021 року та надання ОСОБА_1 кредиту шляхом перерахування коштів в сумі 8000,00 грн. на його рахунок, дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Відтак, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові ТОВ «ФК «Фінтраст Україна»

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 4026,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просив відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 11300,00 грн. та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції ОСОБА_1 надав договір №23/2 про надання правничої допомоги від 19 лютого 2023 року укладений з адвокатом Старчою А.В., з додатками - Прайсом вартості правничої допомоги від 19 лютого 2023 року, Протоколом погодження вартсоі правничої допомоги від 19 лютого 2023 року, Акт №2 про передачу-прийняття наданої правничої допомоги від 25 травня 2023 року і рахунок-фактуру з описом виконаних робіт від 25 травня 2023 року, загальною вартістю 11 300,00 грн. (а.с. 133-143). На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав Акт № 2 про передачу-прийняття наданої правничої допомоги від 23 серпня 2023 року та рахунок-фактуру з описом виконаних робіт від 23 серпня 2023 року, загальною вартістю 10 000,00 грн. (а.с. 216).

Надання правничої допомоги ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції адвокатом Старчою А.В. доведено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у ст. ст. 137, 141 ЦПК України критерії.

Предметом позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 в загальному розмірі 26240,00 грн., яка є незначною. Підготовка адвокатом відзиву на позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції не вимагали аналізу великої обсягу документів та значних затрат часу.

З з матеріалів справи також вбачається, що до витрат на правничу допомогу адвокатом Старчою А.В. було окремо включені витрати за надання усних консультацій як в суді першої інстанції в розмірі 2000,00 грн., так і в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000,00 грн., візит до суду першої інстанції для ознайомлення з матеріалами справи в розмірі 2000,00 грн., ознайомлення з матеріалами позовної заяви в розмірі 2000,00 грн., моніторинг стану розгляду справи в розмірі 1000,00 грн., що в сукупності не є виправданим та співмірним з предметом і складністю справи.

Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності, колегія суддів вважає, що з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, і 5 000,00 грн. витрат на правнич удопомогу в суді апеляційної інстанції, а всього 12 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Старчі Андрія Васильовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року скасувати та ухвалинти нове судове рішення.

Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 4026,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на користь ОСОБА_1 12 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Крижанівська Г.В.