Справа № 452/2645/23 Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П.
Провадження № 22-ц/811/2604/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Марко О.Р.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фостяка Андрія Ярославовича на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 серпня 2023 року в складі судді Галина В.П. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю,-

встановив:

У провадженні Самбірського міськрайоного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю.

13.07.2023 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування посилався на те, що об`єкти нерухомого майна, які є предметом спірних правовідносин у поданому ним до суду позові, зареєстровані на ім`я відповідачки ОСОБА_4 . Сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, а відтак розпорядження спірним майном можливе без згоди та відома позивача. Позивачу стало відомо, що відповідачка з метою подальшого ускладнення можливого виконання рішення суду має намір відчужити нерухоме майно, що є предметом даного спору. Враховуючи зміст позовних вимог, зокрема те, що позивач претендує на частку кожного із об`єктів нерухомого майна та бажає в подальшому використовувати дане майно у своїй підприємницькій діяльності, вжиття заходів забезпечення позову необхідне для реального виконання рішення у наведеній справі. На думку ОСОБА_1 , у протилежному випадку об`єктивного та ефективного захисту порушених прав позивача не буде досягнуто.

Просив заяву про забезпечення позову задовольнити, вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , а саме:

- нежиле приміщення (лазня) загальною площею 774,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,0866 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:077:0062, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування;

- адміністративно-виробничі приміщення загальною площею 107,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , примішення 2;

- котельню колишньої міської лазні за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 116,2 кв.м.;

- земельну ділянку площею 0,0939 за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:077:0063, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування.

Ухвалою Самбірського міськрайоного суду Львівської області від 21 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю

У подальшому представником відповідача адвокатом Медвідь В.О. подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення майна спільною сумісною власністю.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07 листопада 2023 року прийнято зустрічний позов представника відповідача за первісним позовом адвоката Медвідь В.О., який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення майна спільною сумісною власністю та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 08.12.2023.

Об`єднано вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 , поданого її представником адвокатом Медвідь Василем Осиповичем до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, встановлення майна спільною сумісною власністю.

Оскаржуваною ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Фостяка Андрія Ярославовича про забезпечення позову.

Ухвалу суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 , з ухвалою не погоджується, вважає, що така підлягає скасуванню.

Покликається на те, що предметом спірних правовідносин є вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання відповідного майна спільною сумісною власністю, а також визнання за кожним із сторін права власності на 1/2 частину такого майна.

Зазначає, що ціна позову становить 10000000,00 грн, що підтверджується звітами про оцінку майна, при цьому спірні об`єкти нерухомого майна зареєстровані за відповідачкою ОСОБА_4 , оскільки сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, розпорядження спірним майном можливе без згоди та відома позивача.

Стверджує, що вжиття заходів забезпечення необхідне для реального виконання рішення у даній справі, оскільки позивач претендує на 1/2 частину кожного із об`єктів нерухомого майна та бажає у подальшому використовувати таке у своїй підприємницькій діяльності.

Покликається на правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції не врахував питання співмірності, мети забезпечення позову та того, що при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішується матеріально-правові вимоги, не надав оцінку тому, що між сторонами дійсно виник спір, а невжиття заходів забезпечення може призвести до унеможливлення ефективного захисту.

Просить скасувати ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 серпня 2023 року та заяву про забезпечення позову задовольнити.

11.10.2023 на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника відповідачки ОСОБА_3 на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що заявник не довів намірів відповідача безпідставно позбавити позивача права власності, або чинити перешкоди у виконанні рішення суду. Заявником не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

При цьому, необґрунтоване вжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Більше того суд зазначив, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_4 , матиме на меті передчасне вирішення спору по суті, оскільки факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та питання щодо правомірності набуття ним права власності на спірне майно є предметом судового розгляду та підлягає дослідженню в ході розгляду справи по суті.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та передчасність заяви про забезпечення позову, тому відмовив у задоволенні такої.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На переконання колегії суддів, таким, достатньо обґрунтованим припущенням є можливість відповідача в принципі відчужити майно, тобто здатність визначати його подальшу юридичну долю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 1/an_8423/ed_2018_02_28/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#8423" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вінзвернувся або має намір звернутися до суду.

Зокрема, можливість заявника подати заяву про забезпечення позову та його обов`язок після цього, врегульовано ст. 152 ЦПК України.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову, які можуть застосовуватися судом визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Так, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв"язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів не враховує доводи відзиву сторони відповідача на позовну заяву, мотиви якого з врахуванням відповідних аргументів, зводяться до того, що позовні вимоги про визнання спірного майна спільною сумісною власністю сторін є безпідставними, оскільки таким можуть бути надана оцінка тільки при розгляді спору по суті (а.с. 131-134).

Поряд з цим, із змісту цього ж відзиву слідує, що сторона відповідача визнає вимоги про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 30.03.2022.

Колегія суддів виходить з того, що невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Із надісланих апеляційному суду матеріалів (контрольного провадження) вбачається, що у провадженні Самбірського міськрайонного суду Львівської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю.

Тобто предметом спірних правовідносин є, у тому числі, майнові вимоги щодо нерухомого майна, яке позивач вважає спільним сумісним майном.

Таким чином, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна, та зважаючи на те, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження суду під час розгляду спору по суті, висновок місцевого суду про відсутність підстав для вжиття заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідачки, зокрема у разі задоволення позовних вимог, з метою забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, є помилковим та передчасним.

Зокрема, як вже зазначалося, позивач просить накласти арешт на таке майно:

- нежиле приміщення (лазня) загальною площею 774,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,0866 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:077:0062, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування;

- адміністративно-виробничі приміщення загальною площею 107,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , примішення 2;

- котельню колишньої міської лазні за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 116,2 кв.м.;

- земельну ділянку площею 0,0939 за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:077:0063, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування.

Колегія суддів погоджується із тим, що факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та питання набуття права власності на спірне майно є лише предметом судового розгляду та підлягає дослідженню в ході розгляду справи по суті.

Іншими словами колегія суддів розділяє висновок суду першої інстанції про те, що слідуючи спірним правовідносинам, а також предмету спору, презумпція спільної сумісної власності сторін на спірне майно у такому не діє, такі обставини лише мають бути доказані у судовому порядку.

Поряд з цим, у матеріалах справи наявні належні докази, які підтверджують право власності відповідачки ОСОБА_4 на спірне майно та час набуття такого права.

Так, нежиле приміщення лазні, площею 774, 1 кв.м. належить відповідачці на підставі рішення виконкому від 18.09.2008, право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:077:0062 відповідачка набула на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2015, адміністративно-виробничі приміщення площею 107,1 кв.м. належать ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому від 18.09.2008, котельня колишньої міської лазні площею 116,2 кв.м. на підставі рішення виконкому від 18.09.2008 та земельна ділянка кадастровий номер :05:077:0063 на підставі договору купівлі-продажу від 12.08.2015 (а.с. 21-34).

При цьому, як зазначалося вище, сторона відповідача визнає вимоги позовної заяви про встановлення факту проживання сторін однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по 30.03.2022.

Згідно із п. 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб чи забороною вчиняти певні дії (п. 2 цієї статті).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Враховуючи наведене та за наявності неспростованих обставин щодо часу набуття відповідачкою права власності на спірне майно, часткового визнання нею позовних вимог, колегія суддів приходить переконання про підставність вимог про накладення арешту на таке, що свідчить про те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а оскаржувану ухвалу необхідно скасувати.

Обраний судом вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_4 , оскільки відповідне майно фактично зберігатиметься у володінні останньої, а обмежується лише її можливість розпорядитися таким.

Зазначене узгоджується із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.

При цьому, колегія суддів враховує те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер.

Також забезпечення позову у відповідний спосіб не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної справи.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фостяка Андрія Ярославовича на ухвалу задовольнити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 серпня 2023 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фостяка Андрія Ярославовича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на таке майно:

- нежиле приміщення (лазня) загальною площею 774,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,0866 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:077:0062, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування;

- адміністративно-виробничі приміщення загальною площею 107,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , примішення 2;

- котельню колишньої міської лазні за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 116,2 кв.м.;

- земельну ділянку площею 0,0939 за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:077:0063, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування.

Копію постанови направити учасникам справи, а також для виконання до Самбірського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постанова про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження постанови про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Боржник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Повний текст постанови складений 13 грудня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк