Справа № 496/7202/23
Провадження № 2-н/496/362/23
УХВАЛА

24 жовтня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів з моменту пред`явлення заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник обґрунтовує свої вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей тим, що діти проживають разом з ним та повністю знаходяться на його утриманні, а боржниця у добровільному порядку відмовляється надавати кошти на утримання дітей.

Разом з тим, до вказаної заяви не надано документів або їх копій, що підтверджують те, що малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходяться утриманні заявника.

Даний факт свідчить про те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам, встановленим ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

За таких обставин вважаю, що у видачі судового наказу ОСОБА_1 слід відмовити.

За змістом ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 160, п. 4 ч. 1 ст. 161, ч. 3 ст. 163, п. 1 ч. 1 ст. 165, ч. 1 ст. 166, 258-260, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено 24.10.2023 року.

Суддя Л.О. Пендюра