Справа № 490/133/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргуАкціонерного товариства «Укртелеком» на дії та рішення державного виконавця Центрального районного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи - ОСОБА_1 , старший державний виконавець Центрального районного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мурза Ю.В., -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Укртелеком» звернулося до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Центрального районного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи - ОСОБА_1 , старший державний виконавець Центрального районного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мурза Ю.В.

Заява обґрунтована тим, що Центральним районним судом м. Миколаєва 05.08.2021 р. був винесений вирок у справі № 490/4974/21 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Укртелеком» матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 1 652,41 грн. На виконання вищевказаного вироку суду 09.09.2021 р. був виданий виконавчий лист. 03.11.2021 р. стягувач звернувся до Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМ УМЮ (м. Одеса) із заявою № 51C000/11-25 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.09.2021 р. по справі № 490/4974/21 17.11.2021 р. старшим державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМ УМЮ (м. Одеса) Мурза Ю.В. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання № 72706. Підставою для повернення є те, що у виконавчому листі Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.09.2021 р. по справі № 490/4974/21 не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, що унеможливлює ідентифікувати особу.

Скаржник вважає, що повернення виконавчого документа без прийняття до виконання через відсутність у виконавчому листі даних про особу має ознаки формальності, оскільки у державного виконавця під час примусового виконання судового рішення не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів. Своїми протиправнима діями старший державний виконавець Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМ УМЮ (м. Одеса) Мурза Ю.В. позбавила стягувача можливості вчасно та оперативно виконати судове рішення, яке набрало законної сили. Ці дії призвели до затягування справи необхідності судового оскарження повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, підриванню авторитету державної виконавчої служби.

Посилаючись на зазначені обставин, просив визнати дії старшого державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Мурза Ю.В. щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 17.11.2021 р. № 72706 незаконними та неправомірними; скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 17.11.2021 р. № 72706 старшого державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМ УМЮ (м. Одеса) Мурза Ю.В.; зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.09.2017 р. по справі № 490/4974/21.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 року дану скаргу передано судді Черенковій Н.П. та отримана останньою 17.01.2022 року (нарадча кімната з 12.01.2022 р. по 17.01.2022 р.).

Ухвалою судді від 17.01.2022 року скаргу АТ «Укртелеком» прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 27.01.2022 року.

У зв`язку з неявкою сторін судові засідання неодноразово відкладалися.

Ухвалою суду від 31.10.2022 року витребувано у старшого державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №72706, де боржником є ОСОБА_1 (державний виконавець Мурза Ю.В.). Судове засідання відкладено.

12.04.2023 року від Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) надійшли матеріали виконавчого провадження №67553640.

Скаржник, державний виконавець та заінтересована особа у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд ухвалив розглядати скаргу за відсутності учасників справи, оскільки відповідно до ст. 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Суд, вивчивши скаргу, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходилося кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України (судова справа №490/4974/21).

05.08.2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено вирок, згідно якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі та задоволено цивільний позов представника потерпілого, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укртелеком» майнову шкоду у розмірі 1652,41 грн.

09.09.2021 року на виконання вищевказаного судового рішення Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №490/4974/21

13.11.2021 року представник стягувача АТ «Укртелеком» звернувся до Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №490/4974/21 майнової шкоди, завданої злочином, у розмірі 1652,41 грн..

Згідно повідомлення старшого державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Мурзи Ю.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.11.2021 року, виконавчий лист №490/4974/21, виданий 09.09.2021 року Центральним районним судом м. Миколаєва повернуто без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, через відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника або паспортних даних, що унеможливлює прийняття даного документа до виконання.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковими до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28.07.1999 у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника або паспортних даних не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Саме таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 26.12.2018 року у справі №749/1181/16-ц (провадження № 61-1115св18), від 08.05.2019 року у справі №813/2125/16 (провадження № К/9901/21841/18), від 19.09.2019 року у справі №469/1357/16-ц (провадження № 61-35493св18).

Сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про сторону виконавчого проживання не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29.04.2021 року у справі №686/3941/19 (провадження №61-13029св20), 24.12.2020 року у справі №639/2561/18-ц (провадження №61-578св19).

Також, згідно частини 2 статті 32 Конституції України, частини 1 статті 302 Цивільного кодексу України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Отже, відсутність у виконавчому листі реєстраційного номеру облікової картки платника податків або паспортних даних не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, а тому дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у ньому вказаних реквізитів, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Разом з тим, щодо вимоги скаржника про зобов`язання Центрального ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) прийняти до виконання виконавчий лист та відкрити виконавче провадження, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Зокрема, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби провести певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Суд враховує в якості консультативних роз`яснень викладене в абз. 3 п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», де зазначено, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, суд наголошує, що він не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Таким чином, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобов`язання державного виконавця розпочати виконавче провадження чи повернути йому виконавчий документ для подальшого виконання, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого документу та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №761/13085/14-ц (провадження №61-12576св19), процесуальна діяльність виконавця розпочинається саме з відкриття виконавчого провадження з виконання певного виконавчого документа, реалізація якої належить до повноважень цієї посадової особи, визначених законом, та відбувається на його розсуд. Верховний Суд виходить з того, що зобов`язання виконавця усунути виявлені порушення полягає у покладенні на нього обов`язку усунути їх певним чином, таке зобов`язання має бути конкретним, а не абстрактним. Така процесуальна вказівка суду не може викладатися у формі доручення виконувати певне судове рішення в цілому, оскільки таке зобов`язання покладається на уповноваженого виконавця законом. Так само суд не повинен визначати спосіб його виконання у тому випадку, якщо законом повноваження виконавця визначено дискреційно, тобто виконавець наділений правом обирати варіант своєї процесуальної поведінки на власний розсуд з-поміж усіх, дозволених законом.

Враховуючи викладене, а також виходячи зі змісту прав та обов`язків виконавця при проведенні виконавчих дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», суд вважає, що належним способом захисту заявника є зобов`язання державного виконавця вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання.

Отже, суд дійшов висновку, що незазначення у виконавчому документі, яким є виконавчий лист №490/4974/21, виданий 09.09.2021 р. Центральним районним судом м. Миколаєва, реєстраційного номеру облікової картки платника податків або паспортних даних, не може бути підставою для повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття його до виконання, адже старший державний виконавець Центрального ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) Мурза Ю.В. своїм правом на отримання конфіденційної інформації не скористалася, та 17.11.2021 року прийняла рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання, тим самим допустила у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів стягувача, у зв`язку з чим винесене нею повідомлення є неправомірним, прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства та норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню із зобов`язанням державного виконавця вирішити процесуальне питання про прийняття виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Акціонерного товариства «Укртелеком» на дії та рішення державного виконавця Центрального районного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи - ОСОБА_1 , старший державний виконавець Центрального районного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мурза Ю.В. - задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця Центрального районного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мурзи Ю.В. щодо винесення повідомлення № 72706 від 17.11.2021 року про повернення виконавчого листа №490/4974/21, виданого 09.09.2021 року Центральним районним судом м.Миколаєва, без прийняття до виконання - незаконними та неправомірними.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Центрального районного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мурзи Ю.В. № 72706 від 17.11.2021 року про повернення виконавчого документу - виконавчого листа №490/4974/21, виданого 09.09.2021 року Центральним районним судом м.Миколаєва, стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати Центральний районний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) усунути порушення, зокрема розглянути питання щодо прийняття виконавчого документа - виконавчого листа №490/4974/21, виданого 09.09.2021 року Центральним районним судом м.Миколаєва, до виконання з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволені інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова