Справа №463/8715/20
Провадження №2/463/76/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участю секретаря судового засідання Лаптєвої І.В.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільнусправу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти в сумі 22 268 грн. як суму страхового відшкодування в порядку регресу.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 04 грудня 2018 року, о 20:00 годині, водій ОСОБА_1 , на автодорозі Західний обхід у місті Львів, керуючи автомобілем марки «Опель-Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого допустив зіткнення з автобусом марки «БОГДАН», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобілем марки «Форд Фокус», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди зазначені вище транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина у вчиненні відповідачем зазначеного ДТП встановлена постановою Пустомитівського районного суду міста Львова, від 22 лютого 2019 року. В результаті даного ДТП був пошкоджений автобус«БОГДАН» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Вартість матеріального збитку в наслідок пошкодження при ДТП автомобіля марки А09202 «БОГДАН», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників, даного КТ3, складає 28 822, 00 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На час вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з відповідною заявою. У зв`язку з настанням події, передбаченої підпунктом "а" п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 22 268, 00 гривні. Оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило регламентну виплату за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 22 268, 00 гривень витрат в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою сплаченого відшкодування, а також судовий збір в розмірі 2 102,00 гривень.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та надано відповідачу термін на надання відзиву на позов, сторони в судове засідання не викликались.

Водночас, ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 травня 2021 року було призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника на підставі наявних документів, що є в матеріалах справи. Позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. У випадку неявки відповідача, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судові засідання неодноразово не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.).

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (частина перша статті 2 ЦПК України).

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з постановою Пустомитівського районного суду міста Львова, від 22 лютого 2019 року, у справі № 450/304/19, 04.12.2018 р. о 20 год. 00 хв. на автодорозі Західний обхід м.Львова, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Опель Вектра» номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на автобус «Богдан» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , а в подальшому на автомобіль «Форд Фокус» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , спричинивши при цьому транспортним засобам технічні пошкодження та залишивши після цього місце дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в діях правопорушника ОСОБА_1 , який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортним засобам, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. (а.с.19).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Положеннями статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (пункт 21.3 статті 21 Закону).

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 6 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно з п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Як встановлено з матеріалів справи на час скоєння цієї пригоди транспортний засіб «Опель-Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про що зазначено в наказі МТСБУ №5411 та Довідці МТСБУ №1 від 10.05.2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.39 ,40).

Відповідно до Звіту №501/19 про оцінку автомобіля Богдан А-09202 реєстраційний номер НОМЕР_2 складеного 04березня 2019 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власника автомобіля Богдан А-09202 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ПП «Шлях-Авто», становить 20268,00 грн (а.с.20-25).

Відповідно до Довідки МТСБУ №1 від 10.05.2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих,витрати на проведення експертизи склали 2 000,00 грн.

З матеріалів справи встановлено, що МТСБУ виконало покладений Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ПП «Шлях-Авто» - власнику транспортного засобу «Богдан» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка була завдана водієм транспортного засобу «Опель-Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 22 268,00 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень), що підтверджується платіжним дорученням №966210 від 04.06.2019 року (а.с.41).

З огляду на наведене вище, аналізуючи вищенаведені норми Закону, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, оскільки транспортний засіб, яким керував відповідач не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а МТСБУ виконало покладений законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

Ураховуючи наведене вище, аналізуючи вищенаведені норми Закону, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, а тому позовні вимоги МТСБУ належить задовольнити в повному обсязі.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 2 102 грн. 00 коп. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №9799593 від 31 серпня 2020 року (а.с. 5).

А тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2 102 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст.76-82, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354-355 ЦПК України, ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого відшкодування в розмірі 22 268,00 (двадцять дві тисячі двісті шістдесят вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закі-нчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8;

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Гирич С. В.