ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1637/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/710/21 Категорія: 301030000 Єщенко О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Новицької Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кужима Андрія Миколайовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Централ Фінанс», ОСОБА_2 про скасування рішень про державну реєстрацію, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначено, що 01.08.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К-4089137 на суму 80000,00 грн., з умовою повернення суми кредиту разом з процентами до 31.07.2019. У забезпечення умов кредитного договору 01.08.2012 було укладено іпотечний договір, згідно з яким ОСОБА_1 передала в іпотеку ПАТ «Дельта Банк» квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності.

В силу обставин, які склалися в країні, починаючи з жовтня 2014 року ОСОБА_1 не мала змоги сплачувати кредит у повному розмірі, здійснюючи оплату частково.

При цьому з березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» було визнано неплатоспроможним та Нацбанком прийнято рішення про його ліквідацію.

02.10.2020 до квартири ОСОБА_1 прийшли невідомі особи, один з яких представився ОСОБА_2 , та повідомив, що з 31.01.2020 він являється власником цієї квартири. У зв`язку з цим вона має виїхати з помешкання.

Ознайомившись зі справою, було встановлено, що 01.10.2019 ПАТ «Дельта Банк» продав ТОВ «ФК «Централ Фінанс» право вимоги за кредитним договором № К-4089137 та іпотечним договором. 13.12.2019 державним реєстратором відділу державної реєстрації виконавчого комітету Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області Данилюк Л.А. було зареєстровано право власності на квартиру ОСОБА_1 за ТОВ «ФК «Централ Фінанс». 13.01.2020 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Т.В., квартиру було відчужено на користь ОСОБА_2 .

Позивач вважає такі дії незаконними та підлягаючими скасуванню.

Жодних повідомлень ані письмових, ані усних щодо уступки права вимоги на предмет іпотеки ОСОБА_1 не надходило. Позивачем заперечується факт отримання письмової вимоги № 414 від 07.10.2019 та зміст цього документа їй не відомий. Якщо рекомендоване повідомлення про вручення від 18.10.2019 містить підпис отримувача, то цей підпис так само належить не ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, відповідачем ТОВ «ФК «Централ Фінанс» процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки було проведено з порушенням вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою останнє мало право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки саме зі спливом тридцятиденного терміну з моменту отримання позивачем вимоги.

Крім того, п. 7.4.1 абз. 5 Іпотечного договору встановлює, що для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки необхідні цей Договір та письмове рішення іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотеко держателя. Разом з тим Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не містить жодних даних про наявність такого письмового рішення, що може свідчити про його відсутність та на що не було звернуто уваги державним реєстратором при здійсненні реєстраційних дій. Дана обставина є істотною, оскільки згідно з ч. 4 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодавець має право судового оскарження рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Такого законного права ОСОБА_1 не позбавлена.

Також, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого державний реєстратор Данилюк Л.А. здійснила реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Централ Фінанс», однією з підстав виникнення права власності зазначено висновок про вартість об`єкта, серія та номер: б/н, виданий 28.11.2019, видавник ФОП ОСОБА_3 . Однак фактичний огляд квартири, належної на праві приватної власності ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 проведено не було та із запитом про можливість проведення огляду останній до ОСОБА_1 не звертався, що дає об`єктивні підстави вважати, що висновок про вартість об`єкту містить завідомо неправдиві відомості та являється недійсним.

31.01.2020 рішенням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лапкевич Т.В. право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_2 . Підстава для державної реєстрації: Договір купівлі-продажу, серія та номер: 131, виданий 31.01.2020.

Таким чином на підставі незаконної перереєстрації права власності ТОВ «ФК «Централ Фінанс» здійснила продаж квартири, яка на праві приватної власності належала ОСОБА_1 , іншій особі ОСОБА_2 , внаслідок чого останній намагається в судовому порядку позбавити ОСОБА_1 можливості володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним об`єктом нерухомості. Вважає, що протиправність попереднього рішення про перереєстрацію права власності прямо випливає на законність наступного рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на зазначені квартиру в силу необхідності забезпечення гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження як однієї із загальних засад державної реєстрації прав.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 50192969, прийняте 13 грудня 2019 року державним реєстратором відділу державної реєстрації виконавчого комітету Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області Данилюк Ліаною Анатоліївною про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Централ Фінанс» (); скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 50914993, прийняте 31 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Тетяною Володимирівною про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що ні позивачем, ні її представником не заперечується факт невиконання нею умов кредитного договору № К-4089137.

Враховуючи невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, суд вважав, що відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» правомірно у відповідності до пункту 7.2. Іпотечного договору та статті 37 Закону України «Про іпотеку» скористався своїм правом на позасудове вирішення питання про перехід права власності на предмет іпотеки.

Відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» у строк, передбачений Іпотечним договором від 01.08.2012 та Договором 1979/К купівлі-продажу прав вимоги від 01.10.2019, направлено 07.10.2019 за вих. № 414 ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень кредитного договору, в якій повідомлено ОСОБА_1 , що 01.10.2019 права вимоги Банку до Позичальника за Кредитним договором та Договором іпотеки, були відступлені ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» та доведено до відома ОСОБА_1 , що станом на 01.10.2019 позичальник має прострочену заборгованість в загальному розмірі 1165654,62 грн.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 особисто 18.10.2019 отримала рекомендоване повідомлення № 393.

Суд вважав, що не подання письмового рішення іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя державному реєстратору не породжує наслідки скасування на цій підставі рішення про державну реєстрацію іпотечного майна.

Судом також відхилено посилання представника позивача у позовній заяві на ту обставину, що висновок про вартість об`єкту містить неправдиві відомості та являється недійсним на тих підставах, що експертом ФОП ОСОБА_3 не було проведено фактичний огляд квартири, оскільки стороною позивача не зазначено про незгоду ОСОБА_1 з оцінкою майна, заниження чи завищення такої оцінки чи інших обставин, що мають суттєве значення для вирішення справи.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Кужим А.М. оскаржив його в апеляційному порядку та зазначив, що судове рішення ухвалено з недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а тому просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодних повідомлень щодо уступки права вимоги на предмет іпотеки ОСОБА_1 не надходило, стороною відповідача в суді таких доказів надано не було і фактично не заперечувалось, що про це іншу сторону не повідомлялось.

Позивачем заперечувався факт отримання письмової вимоги №414 від 07.10.2019 року. Доказом цього є те, що підпис на рекомендованому повідомленні про вручення в графі «особисто» не відповідає особистому підпису позивача.

Зазначає, що пунктом 7.4.1 абз. 5 Іпотечного договору встановлює, що для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки необхідні цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя.

Разом з тим, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в розділі: Підстава виникнення права власності не містить жодних даних про наявність такого письмового рішення, що може свідчити про його відсутність та на що не було звернуто уваги державним реєстратором при здійсненні реєстраційних дій.

Разом з тим, дана обставина є істотною, оскільки згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право судового оскарження рішення про реєстрацію права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Такого законного права ОСОБА_1 була позбавлена.

Вказує, що підготовці та проведенню незалежної експертизи передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього, однак фактичний огляд квартири, належної на праві приватної власності ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 проведено не було та з запитом про можливість проведення огляду останній до ОСОБА_1 не звертався, що дає об`єктивні підстави вважати, що висновок про вартість об`єкту містить завідомо неправдиві відомості та є недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Централ Фінанс» - адвокат Стратілатов К.Г. вказує, що факт повідомлення/неповідомлення боржника про відступлення права вимоги не може бути підставою для визнання неправомірними дій нового кредитора ТОВ «ФК «Централ Фінанс».

Крім цього відповідач належним чином повідомив позивача про відступлення права вимоги. Так, 07 жовтня 2019 року відповідач ТОВ «ФК «Централ Фінанс», цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення (трек-номер 393), скерував на адресу позивача вимогу №414 про усунення порушень кредитного договору, якою окрім іншого, повідомив останнього про відступлення права вимоги.

Звернуто увагу, що в разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

Така правова позиція викладена в поставної Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №757/13243/17.

У даному випадку відповідач ТОВ «ФК «Централ Фінанс» належним чином виконав вимоги закону щодо надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, яке отримано позивачем 18 жовтня 2019 року.

На підтвердження своїх доводів відповідачем ТОВ «ФК «Централ Фінанс» надано наступні докази: вимогу про усунення порушень кредитного договору, накладну на поштове відправлення, опис вкладення у цінний лист, поштову квитанцію та рекомендоване повідомлення про вручення.

Вказує, що відповідач ТОВ «ФК «Централ Фінанс» мав та надав державному реєстратору всі документи, які є необхідними для проведення державної реєстрації права власності на квартиру.

Наявність окремого письмового рішення іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки не передбачено в переліку документів, які є необхідними для реєстрації права власності.

Що стосується положень ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», на яку посилається позивач, то вона передбачає можливість оскарження рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, яке і є предметом оскарження у цій справі.

Зазначає, що посилання позивача на те, що оцінка не могла бути проведена без надання нею дозволу на огляд квартири та без фактичного огляду квартири, є самовільним тлумаченням норм права. Позивач не була замовником оцінки, а тому її дозвіл на проведення такої оцінки не потрібен. Щодо ознайомлення з об`єктом оцінки, то способи та ступінь такого ознайомлення законодавством не встановлені та визначаються оцінювачем самостійно.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 01.08.2012 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі по тексту ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № К-4089137, відповідно до умов якого бак надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 80000,00 грн, з кінцевим терміном повернення кредиту до 31.07.2019 включно, на умовах, визначених цим договором.

01.08.2012 між іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» та іпотекодавцем ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2-2520 (далі Іпотечний договір).

Відповідно до п. 2.1. Іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язання, що випливає з Кредитного договору № К-4089137, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру під номером АДРЕСА_3 , яка належить іпотекодавцю на підставі договору дарування квартири, виданого 11.09.2007.

Ринкова вартість іпотеки згідно зі Звітом про оцінку двокімнатної квартири, що виданий суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «КАНЗАС», станом на 18.07.2012 становить 240800,00 грн. загальна заставна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін становить 240800,00 грн (п. 2.3.1., п. 2.3.2. Іпотечного договору).

Згідно із п. 2.4. сторони погоджуються з тим, що у випадку використання свого права на позасудове задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки при здійснення незалежної експертної оцінки предмета іпотеки, суб`єкта оціночної діяльності, що здійснюватиме таку оцінку, обиратиме на свій розсуд іпотекодержатель.

Відповідно до п. 2.13. Іпотечного договору за невиконання зобов`язань позичальника та/або іпотекодавця перед іпотекодержателем, іпотекодавець відповідає іпотекодержателем всім своїм майном, на яке згідно з законодавством України може бути звернено стягнення.

Іпотекодержатель має право здійснювати уступку права вимоги за цим договором третім особам без дотримання згоди іпотекодавця. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити у п`ятиденний строк з дня відступлення права вимоги за цим договором і Кредитним договором письмово повідомити іпотекодавця про здійснення таких дій (п. 4.1.10., п. 4.2.1. Іпотечного договору).

Згідно із п. 7.1. Іпотечного договору іпотекодержатель набуває права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку (термінів) виконання зобов`язань вони не будуть виконані (виконані належним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані іпотекодавцем при укладенні цього договору, виявляється недостовірною та/або недійсними, у випадку не виконання та/або неналежного виконання зобов`язань за Кредитним договором та цим договором, а також у інших випадках, передбачених Кредитним договором, цим Договором та чинним законодавством України.

Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателя від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 цього закону та умовами цього договору. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.2. цього Договору (п. 7.2, п. 7.3 Іпотечного договору).

Відповідно до п. 7.4.1 Іпотечного договору сторони домовились про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, на підставі цього договору шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до наведених нижче вимог. У випадку набуття іпотеко держателем права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець підписанням цього договору підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, якого обирає іпотекодержатель для здійснення такої оцінки. Витрати щодо здійснення такої оцінки предмета іпотеки несе іпотекодавець. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотеко держателя (придбання предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору, кредитного договору та вимог чинного законодавства України. Іпотекодавець підписанням цього договору також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього Договору та письмового рішення Іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотеко держателя, для реєстрації права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки не вимагається.

01.10.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» було укладено договір 1979/К купівлі продажу прав вимоги, відповідно до умов якого Банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають в тому числі: право вимоги до позичальників, заставодавців, майнових поручителів та фінансових поручителів, та укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у Додатку № 1 до цього Договору (Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки, та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку № 1 до цього Договору; право власності на права вимоги, а також інші права кредитора за Правами вимоги, у тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у разі скасування рішень про їх недійсність чи припинення або у разі скасування припинення/ліквідації боржника, на підставі цього Договору; право набути у власність гроші та/або майно на підставах наведених у додатку № 1 до цього Договору.

07.10.2019 за вих. № 414 ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» рекомендованим листом з повідомленням було надіслано ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень кредитного договору. У зазначеній вимозі повідомлено ОСОБА_1 , що 01.10.2019 права вимоги Банку до Позичальника за Кредитним договором та Договором іпотеки, були відступлені ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс». Доведено до відома ОСОБА_1 , що станом на 01.10.2019 позичальник всупереч умов кредитного договору не здійснює повернення кредиту та не сплачує проценти за користування ним, внаслідок чого за ним обліковується прострочена заборгованість в загальному розмірі 1165654,62 грн. Відтак вони вимагають терміново усунути порушення Кредитного договору. Звернуто увагу ОСОБА_1 , що у випадку непогашення цієї заборгованості за кредитним договором, Фінансова компанія буде змушена в рахунок погашення вказаного боргу у відповідності Розділу 7 Договору іпотеки звернути стягнення на майно, що складає предмет Договору іпотеки, а саме квартиру під АДРЕСА_2 , згідно ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку».

До відзиву на позовну заяву представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанси» на підтвердження надіслання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень кредитного договору за вих. №414 від 07.10.2019 та отримання нею вимоги, долучено: копію накладної 393 від 07.10.2019; копію опису вкладення до листа з оголошеною цінністю 393, де в описі зазначено вимогу № 414 від 07.10.2019, копію договору 1979/К купівлі-продажу права вимоги та копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № К-4089137 від 01.08.2012 станом на 01.10.2019; фіскальний чек від 07.10.2019 на суму 44 грн 44 коп.; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 393, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 18.10.2019 особисто отримала листа.

09.12.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області Данилюк Л.А. було зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» квартиру АДРЕСА_2 . Підстава виникнення права власності: вимога про усунення порушень кредитного договору від 07.10.2019; опис до цінного листа від 07.10.2019; рекомендоване повідомлення про вручення від 18.10.2019; висновок про вартість об`єкта від 28.11.2019; договір купівлі-продажу прав вимоги від 01.10.2019; Іпотечний договір від 01.08.2012. Зазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 192867400 від 13.12.2019.

31.01.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лапкевич Т.В. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 31.01.2020 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 229394707 від 23.10.2020.

Згідно із частиною першою статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України "Про іпотеку", і за відсутності в договорі відповідних умов необхідно виходити з такого.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Отже, за загальним правилом право розпоряджатися майном належить власнику, а особа, яка не є власником, таким правом не наділена.

Особа, яка не є власником майна, вправі розпоряджатися цим майном лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України "Про іпотеку".

Вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним необхідно вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року N 270.

Пунктом 10.3 іпотечного договору передбачено, що будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках цього договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом на замовлення або доставлені особисто на адресу сторін.

07 жовтня 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» надіслало ОСОБА_1 повідомлення, у якому проінформовано ОСОБА_1 , що 01.10.2019 права вимоги Банку до Позичальника за Кредитним договором та Договором іпотеки, були відступлені ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс», вимагало сплатити заборгованість за кредитним договором та попереджало, що в разі невиконання цієї вимоги товариство має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37, 38 Закону України «Про іпотеку», про що свідчать квитанція відділення поштового зв`язку, опис вкладення до листа з оголошеною цінністю та відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою вручено особисто 18.10.2019 року.

Відповідно до пункту 81 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року N 270, рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім`ї про надходження поштового відправлення, поштового переказу адресат (одержувач) інформується у спосіб, визначений оператором поштового зв`язку.

Пунктом 89 вказаних Правил, поштові перекази, посилки, інші поштові відправлення з оголошеною цінністю, а також міжнародні реєстровані поштові відправлення (в тому числі згруповані поштові відправлення Консигнація) видаються адресату (одержувачу) за умови пред`явлення ним документа, що посвідчує особу, або уповноваженій ним особі за умови пред`явлення нею документа, що посвідчує особу, та відповідної довіреності, засвідченої в установленому законодавством порядку, якщо інший порядок отримання відправлень не встановлено оператором поштового зв`язку.

Як видно із накладної ПАТ «Укрпошта» та опису вкладення надіслане поштове відправлення було з оголошеною цінністю, а тому могло було бути видане ОСОБА_1 тільки за умови пред`явлення нею документа, що посвідчує особу.

Напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано (постанова Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 222/1402/16).

Позивачем не спростовано презумпцію добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків при врученні їй відповідних рекомендованих листів (які містили вимоги банку), оскільки докази на підтвердження цих обставин у справі відсутні. Як наслідок - позивач також не довела, що відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення підтверджується отримання не повідомлень (вимог) ТОВ «ФК «Централ Фінанс», а інших документів.

Посилання ОСОБА_1 про те, що нею не отримувалася вимога від ТОВ «ФК Централ Фінанс» не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у справі.

Отже, оскільки ТОВ «ФК Централ Фінанс» надіслало позивачу письмову вимогу про усунення порушень і відповідні докази були надані ним для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, відсутні підстави вважати, що товариство не дотрималось вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином у строки передбачені пунктом 4.2.1. іпотечного договору, про купівлю-продаж права вимоги за її кредитним договором та договором іпотеки, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 4.2.1. Іпотечного договору від 01 серпня 2012 року передбачено, що іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк з дня відступлення права вимоги за цим договором і Кредитним договором письмово повідомити іпотекодавця про здійснення таких дій.

Згідно з частиною 5 статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Договір 1979/К купівлі-продажу прав вимоги укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Централ Фінанс» 01 жовтня 2019 року, повідомлення про відступлення права вимоги направлено 07 жовтня 2019 року (понеділок), оскільки п`ятиденний строк припадав на вихідний день (06 жовтня 2019 року неділя).

Отже, товариством не допущено порушень умов іпотечного договору у даній частині.

Відсутність зареєстрованої в системі АТ «Укрпошта» інформації про стан пересилання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з штрихкодовим ідентифікатором 393 не спростовує надсилання листа ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс», оскільки офіційний сайт «Укрпошта» містить застереження, що інформація про наявність та стан пересилань поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації, про вірно зазначено судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем й іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Положеннями частини першої та третьої статті 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 7.4.1. договору іпотеки сторони домовилися про те, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно у позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки, тому у випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець підписанням цього договору підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателя предмета іпотеки.

Підписанням договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя у випадку виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору, кредитного договору та вимог чинного законодавства.

Іпотекодавець підписанням договору також засвідчує, що наявність будь-яких інших документів, крім цього договору та письмового рішення іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про придбання предметі іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та надають право іпотекодержателю подати заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя в порядку, передбаченому чинним законодавством (пункт 7.4.1 іпотечного договору).

Отже, сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктами 57, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року, чинного на момент прийняття рішення про державну реєстрацію, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 192867400 від 13.12.2019 підставою виникнення права власності ТОВ «ФК «Централ Фінанс» зазначено: вимога про усунення порушень кредитного договору від 07.10.2019; опис до цінного листа від 07.10.2019; рекомендоване повідомлення про вручення від 18.10.2019; висновок про вартість об`єкта від 28.11.2019; договір купівлі-продажу прав вимоги від 01.10.2019; Іпотечний договір від 01.08.2012.

Отже, для державної реєстрації права власності на іпотечне нерухоме майно за ТОВ «ФК «Централ Фінанс» державному реєстратору виконавчого комітету Родниківської сільської ради Уманського району Черкаської області надано необхідні документи визначені нормативно-правовими актами.

Не подання письмового рішення іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя державному реєстратору не є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію іпотечного майна, оскільки державна реєстрація проведена у відповідності до закону.

Посилання позивача, що відсутність даного рішення іпотекодержателя є перешкодою для судового оскарження рішення про державну реєстрацію, колегія суддів вважає неспроможними та безпідставними з огляду на те, що таким правом позивач скористалася шляхом подання розглядуваного позову.

Щодо оцінки предмета іпотеки.

За частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про оцінку двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_1 , ринкова вартість оцінки, двокімнатної квартири площею 52,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 357170,00 грн., станом на дату оцінки 28.11.2019.

При здійсненні незалежної експертної оцінки предмета іпотеки суб`єкта оціночної діяльності, що здійснюватиме таку оцінку, обрано на свій розсуд іпотекодержателем, що передбачено п. 2.4. Іпотечного договору від 01.08.2012.

Як свідчить звіт, наявний у справі, він був складений шляхом використання порівняльного та дохідного підходів.

У даній справі, предметом іпотеки є двокімнатна квартира, площею 52,3 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 (на підставі договору дарування від 11 вересня 2007 року). Тобто об`єкт нерухомості, який на момент укладання іпотечного договору вже було збудовано та прийнято в експлуатацію. Даних щодо зміни його технічних характеристик (зменшення/збільшення площі, зміни призначення) на момент реєстрації права власності за іпотекодержателем не було і протилежного не доведено позивачем.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Статтею 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до пунктів 35-38 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10 вересня 2003 року, оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур.

Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об`єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки.

Неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу, пов`язана з повною відсутністю чи недостовірністю необхідних для цього вихідних даних про об`єкт оцінки та іншої інформації, окремо обґрунтовується у звіті про оцінку майна. Національними стандартами можуть передбачатися також інші випадки обмежень щодо застосування певних методичних підходів для визначення ринкової вартості та неринкових видів вартості об`єктів оцінки.

Застереження та обмеження щодо використання результатів оцінки об`єкта оцінки зазначаються у звіті про оцінку майна.

Для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено наявність певних нормативних та фактичних обмежень, щодо застосування суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 порівняльного та дохідного методичного підходів при здійсненні оцінки нерухомого майна - квартири площею 52,3 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та складанні звіту від 28 листопада 2019 року.

Доказів на спростування змісту звіту в частині вартості майна як і доказів на підтвердження незаконності (недійсності) звіту позивачем не надано.

Дані висновки суду узгоджуються із правовою позицією викладеною у поставної Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №501/1581/18.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Встановивши, що ОСОБА_1 не доведено заявлених позовних вимог, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні заявлених нею позовних вимог.

Отже, за результатами розгляду справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кужима Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2023 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2023 року.

Судді:

ий суд759/2328/16-ц