Справа № 199/6490/23
(2/199/2449/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

04.12.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Хамула А.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини сторін доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, однак відповідач матеріальну допомогу надає не регулярно, свої витрати на утримання дитини не погоджує із позивачем. Відповідач інших утриманців не має, а тому позивач просила суд з метою забезпечення належного рівня матеріального утримання її, як дружини, та спільної дитини сторін задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу відповідний строк для усунення виявлених недоліків її позову.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2023 року у зв`язку із повним та своєчасним усуненням позивачем недоліків її позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач у судовому засіданні надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що спільна дитина сторін має вади зі здоров`ям, потребує операції та подальшого лікування, а відповідач з травня 2023 року жодної фінансової допомоги не надає, в той час як позивач не працює, доглядає дитину, не має необхідних доходів для утримання себе і дитини.

Представник позивача вимоги своєї довірительки підтримав, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, вказавши, що і кошти, які будуть призначені як аліменти на позивача, також будуть витрачатись на дитину.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково не заперечувала щодо стягнення аліментів на утримання дитини сторін, однак, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, просила суд визначити аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу замість заявленої частки. Щодо стягнення з аліментів на утримання позивача представник відповідача заперечувала в повному обсязі у зв`язку із тим, що відповідач не має відповідної фінансової можливості, є непрацездатним інвалідом ІІ групи. Вказані заперечення були також викладені представником відповідача у поданому відзиві на позовну заяву.

Позивачем було подано відповідь на відзив у якому зазначила, що зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини від доходу відповідача, як він того просить суд, вважає недостатнім та недоречним, а доводи відповідача щодо відсутності у нього фінансової можливості на її утримання як дружини до досягнення дитиною трьох років недостовірними та неправдивими, оскільки з березня 2022 року по травень 2023 року відповідач отримував від держави кошти, як військовослужбовець, з початку як такий, що проходив службу у Збройних силах України у військовій частині, яка перебуває в зоні бойових дій, а в подальшому, як такий, що перебуває на лікуванні після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 14 вересня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Дані обставини підтверджуються копією паспорту позивача, копіями свідоцтв про шлюб, про народження, копією довідки про реєстрацію місця проживання.

Також, як встановлено судом в ході розгляду справи та не спростовується матеріалами справи, що на даний час спільна дитина сторін знаходиться на утриманні позивача, проживає із нею, а відповідач належної та регулярної матеріальної допомоги з травня 2023 року на утримання своєї дитини не надає, інших утриманців у відповідача немає.

Разом з тим, відповідно до виписки з історії розвитку дитини (з форми №112/о) від 28 вересня 2023 року амбулаторії №1 КНП «ДЦПМСД №11» ДМР спільна дитина сторін має наступний діагноз: вроджена вада серця дефект міжпередсердної перетинки вторинний. СН0 степені. Вроджена вада розвитку нирки пієлоектазія лівої нирки. На ультразвуковому дослідженні голови виявлено субепідермальну кісту ліворуч.

13 листопада 2023 року на ім`я спільної дитини сторін КНП «ДЦПМСД №11» ДМР видано направлення на планову госпіталізацію (стаціонарне лікування загального напряму). Діагноз: К73 Вроджена аномалія ССС. Викладене підтверджується копією направлення з додатком.

Судом встановлено, що єдиним офіційним доходом позивача є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини, яку позивач отримує, оскільки перебуває на обліку в Лівобережному управління соціального захисту населення ДМР (АНД район). Розмір такої допомоги за період з січня 2022 року по жовтень 2023 року склав 860 гривень на місяць. Викладені обставини підтверджуються відповідними довідками.

Крім того, судом також встановлено, що відповідач з 31 травня 2023 року звільнений (демобілізований) в запас з військової служби у Збройних силах України у зв`язку із отриманням 02 серпня 2022 року поранення мінно-вибухової травми, осколкової, поранення отримане у зв`язку із захистом Батьківщини. Після тривалого лікування з 13 вересня 2023 року відповідачу встановлено ІІ групу інвалідності, відповідач на час активного лікування непрацездатний. Викладені обставини підтверджуються копіями військового квитка, довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), довідок військово-лікарської комісії, медичної характеристики, направлення на МСЕК, а також копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №003433 від 12 жовтня 2023 року.

01 липня 2023 року відповідачем придбано мотоцикл «Musstang MT125-8» вартістю 6900 гривень, що підтверджується копією відповідного договору купівлі-продажу №7772-2023-6741.

Відповідно до копій відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 27 листопада 2023 року відповідач протягом січня-червня 2023 року отримував доходи як військовослужбовець, а розмір такого доходу склав: у січні 2023 року 78726 гривень, у лютому 2023 року 43848,3 гривень, у березні 2023 року 20673,3 гривень, у квітні 20673,3 гривень, у травні 2023 року 21473,63 гривень, у червні 2023 року 70211,83 гривень. Відомості про доходи після червня 2023 року відсутні.

Наприкінці жовтня 2023 року відповідачу було відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відділом обслуговування громадян №2 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФ України в Дніпропетровській області у зв`язку із недостатністю страхового стажу. Копія рішення наявна у матеріалах справи.

Відповідно до копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого №12487/3 позивач в період з 18 по 21 серпня 2023 року перебувала у стаціонарі з діагнозом спонтанний аборт, неповний аборт без ускладнень.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв`язку.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини.

Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормою ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно норми ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про прав дитини.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільної з позивачем малолітньої дитини дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття, однак регулярної матеріальної допомоги на утримання цієї своєї дитини не надає, хоча об`єктивних непереборних перешкод для цього або визначених законом, зокрема нормами ст.ст.188, 190 СК України, підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, припинення права на аліменти тощо судом не встановлено, приймаючи до уваги, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем, перебуваючи на її утриманні, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, керуючись положеннями ст.264 ч.1 п.7, ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання даного рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць.

При цьому суд критично оцінює та не приймає до уваги твердження сторони відповідача про наявність підстав для часткового задоволення вказаної позовної вимоги шляхом визначення розміру аліментів на дитину сторін у вигляді 1/6 частки від доходів відповідача замість заявленої частки, оскільки сама дитина сторін має не менш, а то й більш серйозні вади зі здоров`ям та захворювання, ніж сам відповідач, потребує оперативного лікування. А відсутність офіційних джерел доходу у відповідача, враховуючи ті суми доходу, що вже ним були отримані протягом поточного року, та здійснення купівлі ним мотоциклу, не є передбаченою законом підставою для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину чи то підставою для повної або ж часткової відмови у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на дитину у стандартному для усталеної судової практики розмірі. Більш того, розмір аліментів визначається судом у частці від доходу платника аліментів, а не у твердій сумі, а отже є пропорційним до рівня доходів відповідача та не створюватиме для нього надмірного фінансового тягаря.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача, як дружини/матері дитини, з якою проживає спільна дитина сторін, суд, окрім наведених вище фактичних обставин, виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.ст.75, 76 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За змістом ст.ст.77, 79 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі та від дня подання позовної заяви, а сплачуються щомісячно.

Положеннями ст.80 СК України закріплено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вищевказаної норми права (ст.84 СК України), можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Відсутність такої можливості є безумовною підставою для відмовити у задоволенні судом позовних вимог про стягнення аліментів з батька дитини на користь та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі №712/4702/19.

Спираючись на наведений вище правовий висновок, аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті вищевказаних норм права, враховуючи, що в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач з 13 вересня 2023 року має ІІ групу інвалідності, на період активного лікування є непрацездатним, право на отримання пенсії по інвалідності не має, доходів з липня 2023 року не отримує, а відтак безумовно не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, як матері спільної дитини сторін, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на користь та на утримання позивача до досягнення спільною дитиною сторін трьох років.

З огляду на викладене твердження позивача, її представника про наявність достатніх підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача суд оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки такі твердження є неспроможними з правової точки зору.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,6 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 18, 75-77, 79, 80, 84, 141, 180-183, 188, 190, 191 СК України, ст.ст.8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.3, 27 Конвенції про прав дитини, ст.ст.5, 12, 13, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1073,6 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08 грудня 2023 року.

Суддя А.М. Авраменко