УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 759/1382/19

провадження № 61-16710ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Горик Я. Є. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії, рішення та бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Горик Я. Є. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, у якій просила:

- скасувати рішення (постанови) старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Горик Я. Є . від 05 вересня 2020 року: про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400,00 грн; про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 9 446,00 грн; про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн; про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами; про накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_1 , як незаконні та необґрунтовані, винесені в порушення процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»;

- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Горик Я. Є., неправомірною, та такою, що порушує права ОСОБА_1 , щодо: залишення без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 01 вересня 2020 року про зупинення виконавчого провадження-№ НОМЕР_1 від 30 липня 2020 року та перенесення дати прибуття на місце зустрічі стягувача з дитиною відповідно до Постанови державного виконавця від 11 серпня 2020 року, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з 05 вересня 2020 року на іншу дату до покращення епідеміологічної ситуації в країні; залишення без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 01 вересня 2020 року про доручення проведення виконавчих дій 05 вересня 2020 року, визначених вимогою № 128447 від 17 серпня 2020 року Бердянському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного управління Територіального управління юстиції у Запорізькій області; залишення без розгляду клопотання від 04 вересня 2020 року про зупинення дії виконавчого документа - постанови від 17 серпня 2020 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 30 липня 2020 року; не направлення ОСОБА_1 рішення - постанови про накладення арешту на банківські рахунки ОСОБА_1 ; залишення без розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19 жовтня 2020 року про зняття арешту з банківського рахунку, також зобов`язати старшого державного виконавця Святошинського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Горик Я .Є. вчинити дії.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) Горик Я. Є. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 30 липня 2020 року задоволено частково.

Визнано дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 30 липня 2020 року, незаконними та виконаними в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» про направлення постанови від 05 вересня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 3 400,00 грн для виконання до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра).

Скасовано постанову старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Горик Я. Є. від 05 вересня 2020 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3 400,00 грн.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Горик Я. Є. від 05 вересня 2020 року про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Закрито провадження у справі в частині вимог скарги про направлення постанови від 05 вересня 2020 року про стягнення витрат на виконавче провадження у розмірі 500,00 грн та про стягнення виконавчого збору у розмірі 9 446,00 грн до Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східноного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра).

В іншій частині скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та прийняти постанову, якою провадження у справі в частині оскарження постанови старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Горик Я. Є. від 05 вересня 2020 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3 400,00 грн, у виконавчому проваджені № НОМЕР_1 закрити, мотивуючи тим, що оскаржувана ухвала в цій частині постановлена з порушенням предметної юрисдикції.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року апеляційну скаргу задоволено.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року в частині вирішення вимог скарги про визнання постанови старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Горик Я. Є. від 05 вересня 2020 року про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 3 400,00 грн скасовано.

Провадження у цій частині вимог скарги закрито.

Постанова мотивована тим, що правовідносини в частині визнання незаконними та скасування постанов державного виконавця про стягнення з боржника штрафу є адміністративно-правовими, а тому справа у цій частині підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

23 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, залишити без змін ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови заявниця отримала 10 листопада 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Разом із тим, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в порядку оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця. Відповідно до змісту скарги та заявлених вимог заявниця, зокрема, не погоджується з винесеною державним виконавцем постановою про накладення штрафу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року в частині вирішення вимог скарги про визнання постанови старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) Горик Я. Є. від 05 вересня 2020 року про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 3 400,00 грн та закриваючи провадження у цій частині вимог скарги, встановив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2020 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року в частині задоволення позову про усунення ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 грудня 2019 року змінено в частині визначення способу участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з сином. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Судове рішення набрало законної сили 24 червня 2020 року та 21 липня 2020 року на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист № 759/1382/19.

30 липня 2020 року старшим державним виконавцем Святошинського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горик Я. Є. відкрито виконавче провадження № 6269455.

Постановою від 05 вересня 2020 року за невиконання рішення Святошинського районного суду м. Києва № 759/1382/19 від 21 липня 2020 року накладено штраф на боржника у розмірі 3 400,00 грн.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 443/1965/18, провадження № 14-623цс19, зазначено, що за змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 753/22823/18-ц (провадження № 14-408цс19).

Апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для закриття, відповідно до пункту 1 частини першої статті 255, частини другої статті 377 ЦПК України, провадження в частині вимог скарги про оскарження постанови державного виконавця від 05 вересня 2020 року про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 3 400,00 грн, оскільки спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Крім того у касаційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що представник ОСОБА_3 - адвокат Незвіськй Д. Я. не мав права оскаржувати ухвалу суду апеляційної інстанції в частині накладення на неї штрафу, оскільки вона винесена за результатами розгляду її скарги на дії виконавця. В цій частині стягувач не є стороною по справі, а тому не наділений правом подачі апеляційної скарги.

Вказані доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 є стягувачем (стороною) у виконавчому провадженні № 6269455, в межах якого ОСОБА_1 було подано скаргу на дії державного виконавця та за невиконання рішення в якому на останню було накладено штраф, а тому він має право на оскарження судових рішень щодо вказаного виконавчого провадження.

При таких обставинах аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горик Я. Є. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов