П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Куштана Б. П., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Сливки С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2022 року, ухвалене суддею Дегтяренко К. С., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Свої вимоги мотивував тим, що в липні 2012 року відповідачка ОСОБА_3 отримала від позивача на зберігання 26 000 доларів США. Надалі, скориставшись тимчасовою відсутністю позивача, відповідачка умисно, з корисливих спонукань, в порушення усного договору про безоплатне зберігання коштів, привласнила ці кошти та використала їх на свій розсуд, спричинивши позивачу значну матеріальну шкоду.

Зрозумівши це, в серпні 2013 року позивач звернувся з письмовою заявою до правоохоронних органів. На підставі його заяви були внесені відомості до Єдиного реєстру розслідувань за № 0000012 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянуто Ужгородським міськрайонним судом, а позивача визнано потерпілим від злочину.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21 травня 2021 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України. Звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Цивільний позов, що заявив потерпілий ОСОБА_1 , залишено без розгляду.

Отже, на переконання позивача, матеріальна шкода, завдана незаконними діями відповідача становить 26000 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день пред`явлення позову складає 692 640 грн.

Моральну шкоду позивач оцінює в 25 000 грн. та вважає, що вона полягає у моральних стражданнях, яких він зазнав як фізична особа у зв`язку з приниженням та як підприємець через втрату ділової репутації.

З огляду на це позивач просив стягнути з відповідача 692 640 грн. матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди (а.с.1-2).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено як безпідставного та необґрунтованого (а.с.77-82).

На це рішення позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт зазначає, що відповідачка отримала від позивача кошти на зберігання в розмірі 26 000 доларів США, які використала на свої потреби. Вина відповідачки повністю доведена у судовому порядку, про що свідчить ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 21 травня 2021 року, постановлена в рамках кримінального провадження. Суд першої інстанції на вказані обставини справи уваги не звернув, ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення. У зв`язку з цим апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити в повному обсязі (а.с.84-88).

У судове засідання в апеляційній інстанції учасники справи не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Позивач ОСОБА_1 надіслав заяву про розгляд справи без його участі на підставі зібраних у справі матеріалів та поданих доказів.

Адвокат Марина В. Г. (представник відповідача) подав клопотання про відкладення розгляду справи по причині зайнятості в іншому судовому процесі.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Таким чином, основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18.

В даному випадку поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, останній реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на апеляційну скаргу, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), колегія суддів констатує, що розгляд апеляційним судом справи у відсутності відповідача та його представника є можливим.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлений позов є недоведений, необґрунтований та безпідставний.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що в липні 2012 року відповідачка ОСОБА_3 отримала від позивача на зберігання 26 000 доларів США. Надалі, скориставшись тимчасовою відсутністю позивача, умисно, з корисливих спонукань, в порушення усного договору про безоплатне зберігання коштів, привласнила ці кошти та використала їх на свій розсуд, спричинивши позивачу матеріальну шкоду.

В серпні 2013 року позивач звернувся з письмовою заявою до правоохоронних органів. На підставі його заяви були внесені відомості до Єдиного реєстру розслідувань за № 0000012 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України.

Кримінальне провадження порушено відносно ОСОБА_3 , а позивача визнано потерпілим від злочину.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21 травня 2021 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України. Звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Цивільний позов, що заявив потерпілий ОСОБА_1 , залишено без розгляду.

В ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 21 травня 2021 року встановлено, що на початку липня 2012 року ОСОБА_1 , перебуваючи в с. Холмок Ужгородського району, зустрівся з ОСОБА_3 та між ними було усно досягнуто домовленості щодо зберігання останньою грошових коштів в сумі 26 000 дол. США, які належали ОСОБА_1 та тимчасово перебували на зберіганні в ОСОБА_4 .

В подальшому, в липні 2012 року ОСОБА_3 знаходячись по місцю проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , отримала від останнього грошові кошти в сумі 26 000 дол. США, які належали ОСОБА_1 .

Згідно усної домовленості з безоплатного зберігання готівки, досягнутої між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зобов`язувалась зберігати отримані від ОСОБА_1 грошові кошти за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , на час відсутності останнього на території Ужгородського району та на першу його вимогу повернути їх.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , в період з 01.08.2012 року до початку серпня 2013 року, маючи у своєму розпорядженні грошові кошти в сумі 26 000 дол. США, достовірно знаючи про взятий на себе обов`язок щодо подальшого їх повернення за першої вимоги законному володільцю, тобто ОСОБА_1 , умисно не виконала умов усної домовленості, а грошові кошти привласнила та з метою невиконання взятих зобов`язань, і уникнення боргового зобов`язання перед ОСОБА_1 , повідомила останньому завідомо неправдиву інформацію, про вилучення у неї всіх грошових коштів працівниками поліції під час проведення обшуку у її помешканні, хоча згідно протоколу обшуку від 01.08.2012 року зазначені грошові кошти не вилучалися.

Таким чином, ОСОБА_3 завдала ОСОБА_1 майнову шкоду на загальну суму 26 000 дол. США.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 192 КК України, заподіяння майнової шкоди у великих розмірах, шляхом зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства.

Під час розгляду справи про дане кримінальне правопорушення адвокат Марина В. Г. (представник відповідача) подав клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала заявлене захисником клопотання та просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 192 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження щодо неї, вказавши, що їй зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Обвинуваченій роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення не є з реабілітуючих підстав.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду та аналізу судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України ред.1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та від 03 грудня 1997 року № 12), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, з вказаного слідує, що відповідачка ОСОБА_3 отримала від позивача ОСОБА_1 грошові кошти на зберігання 26 000 доларів США, які не повернула позивачу та спричинила йому майнову шкоду на вказану суму.

Вказані обставини встановлені в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду від 21 травня 2021 року про звільнення відповідачки ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 192 КК України, та закриття даного кримінального провадження.

Дана ухвала набрала законної сили та є обов`язковою для суду в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, враховуючи те, що відповідачка не повернула позивачу отримані на зберігання грошові кошти в сумі 26 000 доларів США, чим спричинила останньому майнову шкоду, позов в цій частині є обґрунтований та підлягає задоволенню. Гривневий еквівалент завданої шкоди на день подання позовної заяви складає 692 640 грн. (26 000 доларів США * 26,64 грн.).

Заявлене клопотання про відмову в позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності є необґрунтованим, оскільки цивільний позов було пред`явлено в рамках кримінального провадження та в подальшому залишено без розгляду одночасно із закриттям цього кримінального провадження та звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності (21.05.2021 року). Вимога про відшкодування матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства пред`явлена 18.11.2021 року, тобто в межах трьохрічного строку позовної давності.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

В даному випадку позивачем не доведено в чому полягає завдана моральна шкоди та якими доказами це підтверджується.

Позивач зазначає, що моральна шкода полягає у моральних стражданнях, яких він зазнав як фізична особа у зв`язку з приниженням, та як підприємець через втрату ділової репутації. Крім того, позивач вважає, що це також позначилося на його сімї, а саме призвело до напруженої ситуації в родині. Водночас, жодних доказів, на підтвердження ним вказаного, не надає. Крім того, кошти надавалися відповідачці на безоплатне зберігання, їх використання не було пов`язано з підприємницькою діяльністю. Будь-яких доказів, які б свідчили, що у позивача погіршилося здоров`я, чи він зазнав інших немайнових втрат у зв`язку з неповерненням цих коштів, в матеріалах справи не має. За цих обставин позов в частині стягнення моральної шкоди є недоведений, в його задоволенні слід відмовити.

Вимога про розподіл судових витрат (стягнення судового збору за наслідками розгляду кримінального та цивільного провадження) до задоволення не підлягає, оскільки позов задоволено лише в частині відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення, а відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» в цій частині позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги. В частині відшкодування моральної шкоди, позов не задоволений, а тому підстав для розподілу судових витрат в цій частині не має. Відсутні також підстави для стягнення витрат на правову допомогу, оскільки дана вимога в суді апеляційної інстанції не заявлялася.

Враховуючи наведене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 червня 2022 року скасувати.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 692 640 грн. завданої матеріальної шкоди. В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: