ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7636/23 Справа № 212/2833/23 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/2833/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року, ухваленого у складі судді Власенко М.Д.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" про захист прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якій відсутній лічильник обліку спожитого газу. У зв`язку із введенням воєнного стану на території України з 21 травня 2022 року позивач виїхала за межі України і отримала тимчасовий прихисток у Федеративній республіці Німеччина. Представником позивача було направлено на адресу відповідачів заяву №1-Р/23.07.2022 року про припинення нарахування їй оплати за послуги ТОВ "ГК"Нафтогаз України" та АТ "Криворіжгаз" з 21 червня 2022 року. Від ТОВ "ГК "Нафтогаз України" було отримано відповідь, відповідно до якої документи позивача передано у роботу, а відповідь на звернення буде надано у встановлений законом строк, проте відповіді від АТ "Криворіжгаз" не надходило.

В подальшому позивачем було отримано вимогу №119/4.3-3668-2023/980052628 від 10 лютого 2023 року від ТОВ "ГК "Нафтогаз України" про сплату заборгованості за спожитий газ у сумі 3380,09 грн., яку вважає безумовною підставою для звернення до суду із позовом про визнання незаконними дій та бездіяльності відповідачів. Позивач повторно направила на адресу відповідачів заяву № 2-Р/26.03.2023 року, з проханням надати відповідь на першу заяву, а також надати докази фактичного надання газу, фактичного споживання нею наданого об`єму газу, а також розрахунок заборгованості за направленою раніше вимогою. Від ТОВ "ГК "Нафтогаз України" станом на 25.04.2023 року відповідь не отримано.

Від АТ "Криворіжгаз" отримано відповідь в якій вказано, що АТ "Криворіжгаз" не є постачальником природного газу, а проводить діяльність з розподілу природного газу, для отримання інформації про розрахунки та оплату за послуги постачання природного газу рекомендовано звернутись до компанії-постачальника. Проте інформацію щодо надання позивачу послуг у вигляді належних та допустимих доказів фактичного надання позивачу об`єму газу, а також розрахунок заборгованості АТ "Криворіжгаз" позивачу не надав. Позивач вважає, що дії відповідачів порушують її права, як споживача послуг, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» та п.6 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", за яким споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження.

Просила суд визнати незаконними та такими, що порушують право позивача на інформацію, дії відповідачів, що полягали у наданні необґрунтованої відповіді на її заяви №1 -Р/23.07.2022 року та №2-Р/26.03.2023 року, а також визнати незаконними та такими, що порушують п.6 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про захист прав споживачів" дії ТОВ "ГК "Нафтогаз України", що полягали у нарахуванні позивачу заборгованості за спожитий газ станом на 10.02.2023 року у сумі 3380,09 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, позивач через свого представника, подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції, через неможливість прибуття у судове засідання позивача в наслідок його перебування за межами України та реальної відсутності можливості прибути до зали суду (фактичної можливості проведення судового засідання) в зв`язку з війною в Україні. Отже, суд першої інстанції не врахував її конституційне право та право гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції на участь у судовому розгляді, надання суду доказів та наведення міркування з приводу своєї позовної заяви та можливих заперечень інших учасників справи, що свідчить про формальний підхід розгляду справи та має на меті відмовити стороні Позивача у задоволенні позову з формальних підстав, визначених в ухвалі суду від 28 квітня 2023 року, про що нею було викладено у відповідній заяві на адресу суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ГК "Нафтогаз України" заперечувало проти доводів скарги, просила її відхилити. Вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, таким що відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ГК «Нафтогаз» зазначило, що позивач, заперечуючи проти законності оскаржуваного рішення, посилається на формальний підхід суду першої інстанції щодо розгляду справи (надмірний формалізм). При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. Як вбачається із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, з урахуванням категорії складності спору, характеру спірних правовідносин і предмету доказування у справі, а також виходячи зі змісту статті 19 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями частини третьої статті 274 ЦПК України, судом встановлено відсутність у заяві позивача обґрунтованих підстав для розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Таким чином, розгляд справи здійснювався судом з дотриманням норм процесуального права, позивачем, у свою чергу, було реалізовано право на подання заяв по суті справи, клопотань з процесуальних питань та необхідних доказів на підтвердження викладених позовних вимог. Крім того, постачальник здійснював нарахування вартості природного газу, спожитого позивачем, згідно з вимогами чинного законодавства, на підставі даних оператора ГРМ, наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним, що також враховано судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення. Просило рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Позивач в судове засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування №1308, посвідченого 16 листопада 2019 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль Оленою Анатоліївною, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.55).

Згідно інформації про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.62).

Згідно інформації наданої Державною прикордонною службою України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перетнули кордон України 20 травня 2022 року, відомості про зворотній перетин кордону у вказаний період відсутні (а.с.94).

На підтвердження отримання позивачем ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_2 тимчасового прихистку у Федеративній Республіці Німеччина з 21.05.2022 року позивачем надано фотокопії документів (а.с.8, 9, 21, 27), які складені іноземною мовою, без надання перекладу на українську мову.

ТОВ "ГК "Нафтогаз України" за вих.№119/4.3-3668-2023/980052628 від 10 лютого 2023 року було направлено на адресу позивача вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ у сумі 3380,09 грн. (а.с.12).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині визнання дій відповідачів не законними та такими, що порушують право позивача на інформацію, що полягали у ненаданні відповіді на заяву позивача №1-Р/23.07.2022 року є недоведеними належними та допустимими доказами. Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині визнання дій відповідачів не законними та такими, що порушують право позивача на інформацію, що полягали у ненаданні, наданні необґрунтованої відповіді на заяву позивача №2-Р/26.03.2023 року, суд виходив з того, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом до спливу граничного строку надання відповіді на його звернення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду та зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Визначені об`єми споживання природного газу за нормами споживання у розрізі календарних місяців мають бути зазначені Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання до договору розподілу природного газу. При цьому місячні об`єми споживання мають бути зазначені за величиною об`єму природного газу (м.куб.) та величиною обсягу енергії за трьома одиницями виміру (кВт·год, ГКал, МДж), що визначаються згідно з вимогами цього Кодексу.

Споживач зобов`язаний своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.

У разі тимчасового не проживання зареєстрованих на об`єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк повідомити про це Оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати шість місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами.

Якщо на певний період, зокрема в неопалювальний період, споживач не планує використовувати природний газ та бажає щоб за його об`єктом чи окремим газовим приладом не здійснювалося нарахування за нормами споживання, він має письмово звернутися із заявою до Оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача або на окремий газовий прилад. У разі отримання такої заяви Оператор ГРМ протягом п`яти робочих днів у міській місцевості та десяти робочих днів у сільській місцевості з дня реєстрації заяви зобов`язаний здійснити відповідне припинення (обмеження) розподілу природного газу на об`єкт (газовий прилад) споживача шляхом закриття та опломбування в установленому законодавством порядку запірних пристроїв. Відновлення розподілу природного газу в такому разі має бути здійснено Оператором ГРМ в установленому цим Кодексом порядку.

Якщо по об`єкту споживача будуть відсутні зареєстровані особи та на об`єкт споживача не буде в установленому законодавством порядку припинено розподіл природного газу, об`єм спожитого природного газу нараховується, виходячи з розрахунку на одну особу. Якщо на об`єкті споживача зареєстрована одна особа та розподіл природного газу в установленому законодавством порядку не припинявся у випадку її тимчасової відсутності, перерахунок об`єму розподіленого/поставленого природного газу, пов`язаний з її тимчасовою відсутністю, не здійснюється.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 19 до цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, вбачається право позивача, як споживача природного газу, який не забезпечений лічильником газу, на письмове звернення до Оператора ГРМ, яким є АТ «Криворіжгаз», про обставини тимчасового непроживання осіб, зареєстрованих на об`єкті споживача, а також надання документів, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи.

Звертаючись через свого представника з позовом ОСОБА_1 посилається на те, що вона засобами електронної пошти направила на адресу Оператора ГРМ АТ «Криворіжгаз», а також до постачальника газу ТОВ «ГК «Нафтогаз України», заяву про припинення нарахування за послуги газопостачання та розподілу газу з 21.06.2022 року у зв`язку із виїздом за кордон до Німеччини.

Однак, як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, з долученого до позовної заяви доказу направлення вказаної заяви №1-Р/23.07.2022 року відповідачам, вбачається, що заява №1-Р/23.07.2022 року була сформована користувачем у вигляді «чернетки», при цьому вказана заява відсутня у доданому до позову переліку «відправлених листів» електронної скриньки представника позивача на будь-які електроні адреси, в тому числі і на адреси відповідачів (а.с.12, 18, 20, 25-зворот).

Відповідно до довідки АТ «Криворіжгаз» у довідці Вих.№ СЛ-3334-0523 від 30 травня 2023 року звернення споживача ОСОБА_1 від 23 липня 2022 року за №1-Р на офіційну адресу АТ «Криворіжгаз» не надходило (а.с.63).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що позовні вимоги в частині визнання дій відповідачів не законними та такими, що порушують право позивача: на інформацію, які полягали у ненаданні відповіді на заяву позивача №1-Р/23.07.2022 року, а також дії саме щодо нарахування ТОВ «ГК «Нафтогаз України» позивачу заборгованості за спожитий газ станом на 10.02.2023р. в сумі 3380,09 грн. задоволенню не підлягають, оскільки не є доведеними у встановленому ЦПК України порядку.

Посилання позивача на доведеність перебування за межами України з 20 травня 2022 року і фактичне не користування послугами з газопостачання не впливають на правильність висновків суду першої інстанції в частині відмови у позові про незаконність дій щодо саме нарахування заборгованості, оскільки з урахуванням наведеного позивачем формулювання обґрунтувань даної вимоги в позовній заяві і встановлених фактичних обставин справи, у суду не було законних підстав для задоволення позову. Відповідачем, за відсутності факту належного звернення користувача послуг щодо припинення нарахувань, з наданням підтверджуючих документів, такі нарахування в період травень 2022 - січень 2023 року здійснювались на виконання вимог Кодексу ГРМ.

Щодо вимоги в частині визнання дій відповідачів не законними та такими, що порушують право позивача на інформацію, що полягали у ненаданні, наданні необґрунтованої відповіді на заяву позивача №2-Р/26.03.2023 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.20 розділу ІІ Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Як встановлено судом, заява позивача №1-Р/23.07.2022 року відповідачам не направлялась, а була створена лише у формі «чернетки».

26 березня 2023 року представником позивача направлено заяву №2-Р/26.03.2023 року на електронну адресу ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (), що підтверджується реєстром «відправлених» повідомлень електронної скриньки представника позивача, в якій він просив надати відповідь на його заяву №1-Р/23.07.2022 року, а також надати докази фактичного надання газу відповідно до вимоги №119/4.3-3668-2023/980052628 від 10 лютого 2023 року, фактичного споживання позивачем наданого об`єму газу, а також розрахунок заборгованості відповідно до вимоги №119/4.3-3668-2023/980052628 від 10 лютого 2023 року (а.с.23-24).

Відповідно до відповіді АТ «Криворіжгаз» вих. № СЛ-1023-0423 від 24.04.2023 року на звернення представник позивача, зазначено, що відповідно до постанов НКРЕП №1274 від 16.04.2015 року, №1587 від 21.05.2015 року та №2248 від 01.09.2015 року, з 01.07.2015 року АТ "Криворіжгаз" не здійснює постачання природного газу споживачам всіх категорій, а проводить діяльність лише з розподілу природного газу. Для отримання інформації про розрахунки та оплату за послуги з постачання природного газу рекомендовано звернутись до компанії-постачальника. З приводу визначення обсягів споживання природного газу за адресою позивача надані роз`яснення із посиланням на п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ щодо порядку звернення споживача до Оператору ГРМ з повідомленням про відсутність зареєстрованих осіб, а також звернення для припинення розподілу газу. Зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , обсяги споживання природного газу визначаються з розрахунку на двох зареєстрованих осіб, за граничними нормами споживання. Крім того вказано, що заява споживача за №1-Р/23.07.2022 року про припинення споживання газу до АТ "Криворіжгаз" не надходила. Також рекомендовано надати доступ представникам АТ "Криворіжгаз" для встановлення у квартирі лічильника з роз`ясненням порядку звернення до клієнтського простору товариства. (а.с.19).

27 березня 2023 року від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на електронну адресу представника позивача надійшла відповідь на заяву №2-Р/26.03.2023 року, з якої вбачається, що документи передано в роботу, відповідь на звернення буде надано у встановлені строки згідно Закону України «Про звернення громадян» (а.с.22).

28 березня 2023 року від ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на електронну адресу представника позивача надійшла ще одна відповідь, з якої вбачається, що товариством було отримано звернення представника позивача електронною поштою 26 березня 2023 року, зареєстроване за вхідним номером «5019-2023» від «27.03.2023 року». Згідно із Законом України «Про звернення громадян», розділ ІІ, ст.20, відповідь на звернення слід очікувати у термін до одного місяця від дня його надходження (а.с.13).

У зв`язку з тим, що встановлений законом місячний строк надання відповіді ТОВ «ГК «Нафтогаз України» позивачу на його заяву №2-Р/26.03.2023 року спливав 27 квітня 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 25 квітня 2023 року, тобто до спливу граничного строку надання відповіді на його звернення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку в цій частині, оскільки станом на момент звернення позивача до суду, його право на інформацію ще не було порушено відповідачем ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про розгляд справи в режимі відео конференції, що позбавило позивача права на подання доказів та наведення міркувань з приводу позову, оскільки ухвалою суду першої інстанції від 17.07.2023 було відкрито провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін колегія відхиляє.

Згідно з частиною першою статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, що в свою чергу, не позбавляє сторін протягом встановленого строку подавати заяви по суті справи, клопотання з процесуальних питань та необхідні докази.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року немає.

Відповідно до частин 1, 13статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 13.12.2023р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв