У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді Омельченко І.І.,

за участю секретаря судового засідання Логвиненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кобеляки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Встановив:

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Судом установлено, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 прохає розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , громадянином Грузії, який проживає в АДРЕСА_1 .

Тобто відповідач по справі є іноземним елементом у розумінні положень Закону України «Про міжнародне приватне право» і ЦПК України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Частиною 1 статті 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що в разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 8 ст. 130 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких у порядку, встановленому статтею 502 ЦПК України.

Статтею 498 ЦПК України передбачено, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Частиною 3 ст. 499 ЦПК України встановлено, що судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки адреса проживання відповідача знаходиться за межами України, іншого зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) відповідача на території України суду не відомо, тому, відповідно до ст. 498 ЦПК України, суд України повинен звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Законом України «Про ратифікацію договору між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах» від 22 листопада 1995 року ратифіковано зазначений Договір.

Таким чином, законодавством та міжнародною угодою передбачена можливість та порядок звернення з дорученням про надання правової допомоги до компетентних органів Республіки Грузія.

Статтею 5 Договору між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах від 25 листопада 1995 року визначено, що прохання про здійснення правової допомоги та додатки до них складаються мовою запитуючої Договірної Сторони, до них також додаються завірені копії перекладу на мову другої Договірної Сторони або російську мову. Переклад засвідчується офіційним перекладачем або нотаріусом, або посадовою особою запитуючої установи, або дипломатичним представництвом чи консульською установою запитуючої Договірної Сторони.

Питання оформлення окремих судових доручень про надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах регулюються також Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільнимнаказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за № 573/15264.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні.

У силу ст. 79 Закону України «Про нотаріат», нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони надсилаються судом у порядку повідомлення, визначеного вказаною Інструкцією.

У зв`язку з цим, позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України та вказаному міжнародного договору, а саме: позивач не додав до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, із завіреним перекладом на грузинську або російську мову, який повинен бути засвідчений офіційним перекладачем або нотаріусом для виконання певних процесуальних дій і вручення документів відповідачу.

Дані недоліки є суттєвими та такими, що унеможливлюють забезпечення судом прав відповідача і належне виконання міжнародного договору відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Отже, позивачем до позовної заяви, складеної українською мовою, слід додати завірений її переклад на мову запитуваної держави та мову країни, громадянином якої є відповідач, а також завірений переклад всіх доданих до позову документів (тобто на мову другої Договірної Сторони (грузинську мову) або російську мову).

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи викладене вище, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 175, 187 ЦПК України, суд, -

Постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 5 днів з дня отримання ухвали суду.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк, позовну заяву, відповідно до вимог ч. 13 ст. 187 ЦПК України, буде залишено без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя