ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6048/23

Провадження № 22-ц/4820/2140/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2023 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Хмельницької міської ради, про встановлення земельного сервітуту,

встановив:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Хмельницької міської ради, про встановлення земельного сервітуту.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 10.05.2023 року позов залишено без розгляду за заявою позивача.

В травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 17625 грн., які мають бути понесені у зв`язку із наданням послуг з правничої допомоги в суді першої інстанції.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.09.2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 16625 грн.

При вирішенні вказаного процесуального питання суд виходив з того, що саме у зв`язку із поданням позивачем позовної заяви відповідач вимушена була звернутися за захистом своїх прав та нести витрати на правничу допомогу. Враховуючи, що позивач ініціював припинення провадження у справі шляхом залишення своєї позовної заяви без розгляду без пояснення причин зазначеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої відповідачем заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволення заяви про стягнення судових витрат із позивача відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт послався на неврахування судом першої інстанції безумовного права позивача звернутись до суду із заявою про залишення позову без розгляду, що саме по собі не свідчить про необґрунтованість позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказала, що доводи апеляційної скарги є неспроможні, оскільки звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду без обґрунтування та зазначення причини подання такої заяви свідчить про необґрунтованість дій позивача.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Хмельницької міської ради, в якому просив встановити на свою користь строковий платний земельний сервітут на право проїзду по наявному шляху через суміжну земельну ділянку з кадастровим номером :20:006:0033, площею 0,1100 га, яка є власністю територіальної громади міста Хмельницького та перебуває у користуванні ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 0,2618 га з кадастровим номером :20:006:0034, яка є власністю територіальної громади міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради та знаходиться у користуванні ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що він та ОСОБА_2 є орендарями суміжних земельних ділянок, які вони отримали в оренду від Хмельницької міської ради. На земельній ділянці площею 0,2618 га, з кадастровим номером :20:006:0034, знаходиться належне йому на праві власності нежитлове приміщення площею 1299,9 кв.м., яке використовується як склад готової продукції, у зв`язку з чим під час здійснення господарської діяльності існує постійна необхідність у заїзді/виїзді на вказану земельну ділянку великогабаритного вантажного автомобільного транспорту. Інакше, як шляхом проїзду через орендовану ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :20:006:0033, площею 0,1100 га, він не може отримати доступ до належного йому приміщення.

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.05.2023 року позов залишено без розгляду.

ОСОБА_2 , подаючи у травні 2023 року до суду заяву про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 17625 грн., на обґрунтування своїх вимог зазначала, що залишення позову без розгляду з ініціативи позивача за відсутності пояснення останнім причин такого звернення, свідчать про необґрунтованість його дій.

В той же час, слід зауважити, що ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, який вважає, що його право порушене, що гарантоване ст.ст. 55, 124 Конституції України та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Сама по собі помилковість обрання позивачем юридичної підстави для звернення до суду із захистом чи то передчасність такого звернення у зв`язку із недостатністю зібраних доказів, не свідчить про необґрунтованість дій позивача.

Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується (постанова Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №148/312/16-ц).

Звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про залишення позову без розгляду також не свідчить про його безпідставність та необґрунтованість. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації (постанови Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №350/1145/19, від 01.09.2021 року у справі №761/13299/20).

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування, необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Таким чином, враховуючи, що в поданій ОСОБА_2 заяві про ухвалення додаткового рішення не міститься доказів необґрунтованості дій позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення витрат із надання правничої допомоги з ОСОБА_1 .

Враховуючи, що судом помилково застосовано норми процесуального права колегія суддів вважає за необхідне судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат із надання правничої допомоги відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова