Справа № 132/3732/23
Ухвала

Іменем України

04 грудня 2023 року місто Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 132/3732/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває справа № 132/3732/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, за заявою учасника справи суд має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Стаття 150 ЦПК України встановлює види забезпечення позову, і відповідно до п. 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

У поданій позовній заяві, позивач просить поділити спільне сумісне майно шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Можливе рішення суду у даній цивільній справі - рішення про поділ спільного сумісного майна шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах закону порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності.

На переконання суду, такий захід забезпечення позову як накладення арешту на квартиру не відповідає принципу співмірності.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Суд з`ясувавши співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, оцінивши рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, прийшов до висновку, що забезпечення позову в обраний позивачем спосіб-накладення арешту, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову може призвести до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки власнику обмежується можливість розпоряджатися та використовувати належне йому майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Накладення арешту на квартиру є втручанням у право власника на мирне володіння майном.

Ці обставини свідчать про те, що у даній справі такий вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру не відповідає ч. 1 ст. 6 Конвенції та порушує ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Також, суд зазначає, що відмова у забезпеченні позову не позбавляє права учасника справи повторно заявити клопотання про забезпечення позову, у тому числі і іншим способом.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України, про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.10 ст.153 ЦПК України, ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст.149-153, 258-260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 132/3732/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання апеляційної скарги.

Суддя