1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4621/23 2-з/335/39/2023
про забезпечення позову
15 червня 2023 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О., розглянувши заяву заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Запорізької міської ради про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу та договору оренди земельної ділянки недійсними, визнання незаконним та скасування рішення міської ради, повернення земельної ділянки, -
31 травня 2023 року заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Запорізької міської ради про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу та договору оренди земельної ділянки недійсними, визнання незаконним та скасування рішення міської ради, повернення земельної ділянки.
Цього ж дня через канцелярію суду було зареєстровано заяву про забезпечення позову у зазначеній справі.
Відповідно до ухвали судді від 02.06.2023 заяву про забезпечення позову залишено без руху.
13.06.2023 на виконання ухвали судді було надано оновлену редакцію заяви про забезпечення позову.
Таким чином державним реєстратором фактично змінено об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який вже було зареєстровано 23.06.2020, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, ОСОБА_1 незаконно зареєстрував, а ОСОБА_2 придбала у власність нерухоме майно, яке не підлягало державній реєстрації, а саме торговий павільйон за вказаною вище адресою.
Тому, ОСОБА_2 на момент розгляду позову прокурора у суді необмежена жодним чином щодо відчуження торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову окружної прокуратури.
За таких обставин повне поновлення інтересів держави буде можливим лише при пред`явленні позовів до наступних власників нерухомості або тимчасових споруд. Тобто для повного поновлення державних інтересів необхідно буде додатково звертатись до суду з позовними заявами про визнання недійсними правовстановлюючих документів з одночасним припиненням права власності нових власників.
Якщо судом будуть визнані обґрунтованими позовні вимоги прокурора та одночасно ОСОБА_2 відчужено об`єкти нерухомості, то суд не забезпечить поновлення порушених інтересів держави, що робить право на судовий захист ілюзорним та суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у випадку реконструкції будівлі торгового павільйону, збільшення його площі, забудови земельної ділянки, розташування на ній тимчасових чи інших споруд та будівель, їх подальшого відчуження прокурору з метою вжиття вичерпних заходів на захист інтересів держави у сфері використання земель комунальної власності доведеться, крім іншого, також звертатись з позовом про скасування права власності на реконструйовані, новозбудовані та тимчасово розташовані об`єкти та їх знесення.
У зв`язку з чим прокуратура вважає за необхідне заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо реконструкції, будівництва об`єктів нерухомості, розміщення тимчасових споруд на спірній земельній ділянці.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт.
З урахуванням викладеного, вважають доцільним також встановлення заборони Управлінню Державної інспекції архітектури та містобудування у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_2 чи будь-яким іншим особам будь-яких документів дозвільного характеру на проведення підготовчих та будівельних робіт на об`єкті торговий павільйон, літ. А, замощення І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м.
Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову зумовлена обґрунтованим припущенням, з врахуванням предмета спору, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог прокурора, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.
Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі не відкрито.
Згідно до вимог ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Розгляд заяви здійснено у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст.7 та ч. 1 ст.153 ЦПК України.
За наслідками розгляду відповідних матеріалів, суддя дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.
У ч. 1 ст. 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
У постанові від 13.01.2020 року по справі № 922/2163/17 Верховний Суд вказав, що в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Так, в заяві вказано та надано до неї належні докази на підтвердження того факту, що особи, до яких заявник просить вжити заходи забезпечення позову дійсно здійснюють кроки для відчуження чи експлуатації зазначеного об`єкту нерухомості та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Предметом позову є безпосередньо матеріально-правові вимоги позивача до відповідачів, щодо якої уповноважена особа звертається до суду за захистом прав чи інтересів держави, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачами.
Предметом позовних вимог прокурора в інтересах держави є скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу та договору оренди земельної ділянки недійсними, визнання незаконним та скасування рішення міської ради, повернення земельної ділянки.
Таким чином державним реєстратором фактично змінено об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який вже було зареєстровано 23.06.2020, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, ОСОБА_1 незаконно зареєстрував, а ОСОБА_2 придбала у власність нерухоме майно, яке не підлягало державній реєстрації, а саме торговий павільйон за вказаною вище адресою.
Тому, ОСОБА_2 на момент розгляду позову прокурора у суді необмежена жодним чином щодо відчуження торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову окружної прокуратури.
За таких обставин повне поновлення інтересів держави буде можливим лише при пред`явленні позовів до наступних власників нерухомості або тимчасових споруд. Тобто для повного поновлення державних інтересів необхідно буде додатково звертатись до суду з позовними заявами про визнання недійсними правовстановлюючих документів з одночасним припиненням права власності нових власників.
Якщо судом будуть визнані обґрунтованими позовні вимоги прокурора та одночасно ОСОБА_2 відчужено об`єкти нерухомості, то суд не забезпечить поновлення порушених інтересів Держави, що робить право на судовий захист ілюзорним та суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у випадку реконструкції будівлі торгового павільйону, збільшення його площі, забудови земельної ділянки, розташування на ній тимчасових чи інших споруд та будівель, їх подальшого відчуження прокурору з метою вжиття вичерпних заходів на захист інтересів держави у сфері використання земель комунальної власності доведеться, крім іншого, також звертатись з позовом про скасування права власності на реконструйовані, новозбудовані та тимчасово розташовані об`єкти та їх знесення.
У зв`язку з чим прокуратура вважає за необхідне заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо реконструкції, будівництва об`єктів нерухомості, розміщення тимчасових споруд на спірній земельній ділянці.
А також, відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт.
З урахуванням викладеного, доцільним також є встановлення заборони Управлінню Державної інспекції архітектури та містобудування у Запорізькій області вчиняти будь-які дії щодо реєстрації ОСОБА_2 чи будь-яким іншим особам будь-яких документів дозвільного характеру на проведення підготовчих та будівельних робіт на об`єкті торговий павільйон, літ. А, замощення І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м.
Зазначені обставини змусили прокурора звернутися до суду в інтересах держави з відповідною позовною заявою для захисту її прав та законних інтересів.
Беручи до уваги викладене, враховуючи те, що власник нерухомого майна вправі розпорядитись ним у будь-який момент на власний розсуд, суд вважає обґрунтованим посилання прокурора на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява може бути задоволеною.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
При цьому, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.
Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову, однак їх одночасне застосування не відповідає вимогам закону.
Заявником у заяві про забезпечення позову порушується питання щодо накладення арешту на спірне майно, а також заборони вчинення певних дій щодо заборони проводити будівельні роботи, реконструкцію на спірному об`єкті та надання документів дозвільного характеру на проведення підготовчих та будівельних робіт на ньому, що на думку суду в повній мірі відповідає вимогам законодавства та встановленій практиці.
Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 може здійснити відчуження спірного об`єкту нерухомого майна на користь третіх осіб та проводити будівельні роботи чи реконструкції на ньому на підставі дозвільних документів, виданих уповноваженими органами, що може ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, а також співмірність заходів забезпечення позову, які просить застосувати прокурор, заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку про задоволення заяви та вважає можливим застосувати ті заборонити, що визначені в заяві.
Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Запорізької міської ради про скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання договору купівлі-продажу та договору оренди земельної ділянки недійсними, визнання незаконним та скасування рішення міської ради, повернення земельної ділянки - задовольнити.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ;
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали негайно направити до Департаменту реєстрації речових прав та Державної інспекції архітектури та містобудування України (місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ідентифікаційний код юридичної особи 44245840) в особі її структурного підрозділу без статусу юридичної особи Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Запорізькій області (адреса місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164) - для виконання.

Направити копію ухвали сторонам - для відома.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Повний текст ухвали суду складно 15.06.2023.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня складення цієї ухвали апеляційної скарги.

Суддя: О.О. Романько