ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2046/23
провадження № 2/753/3033/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

з участю секретаря судового засідання Херенкової К.К.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, залишити проживати дитину разом з батьком, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та залишити проживати дитину разом з батьком.

Свої вимоги мотивував тим, що з 01 серпня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя мають спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для розірвання шлюбу позивач вважає різні характери та різні погляди на життя та сім`ю. Позивач не бажає продовжувати спільне життя. Вказав, що вони з відповідачем не ведуть спільний побут, спільне господарство, не проживають разом за таких умов подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. На сьогодні спору щодо місця проживання дитини між подружжям не має.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2023 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.02.2023 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено розгляд справи у підготовче судове засідання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача надала пояснення в яких позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала письмові пояснення в яких просила розірвати шлюб.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, 01.08.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1662, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01.08.2015.

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.12.2015.

Станом на день розгляду справи шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство позивач та відповідач не ведуть.

Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № № 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу.

На даний час, зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер, подружнє життя не склалося через різні харвктери та розбіжність у поглядах на життя та сім`ю. Фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство вони не ведуть, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Вимогами ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Позовні вимоги в частині залишення проживати дитину з батьком не свідчать про виникнення спору про право між сторонами, а отже, не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 142, 200, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, залишити проживати дитину разом з батьком- задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 01 серпня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1662, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвати.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: