Провадження №2/521/669/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні.

Позов обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_1 є власником 17/50 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв. м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв.м., на підставі договору дарування від 27.10.2000 року, посвідчений, приватним нотаріусом Фуфаєвою О.О., та зареєстрований в реєстрі за №1346.

Власником другої частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2 .

На теперішній час позивач позбавлена можливості користуватись належним їй нерухомим майном. Відповідач перешкоджає їй в доступі до власного будинку, не віддає ключі від спільних воріт та хвіртки, встановлює капітальні металеві споруди з прив`язкою до будинку позивача, що унеможливлює доступ до вікон та електролічильника, навмисно захламляє спільне подвір`я непотребом, не надає доступ будівельникам для ремонту вимощення, пошкодження якої було викликано тим, що водостічні труби криши будинку відповідача заливають вимощення позивачки та призводять до передчасного зносу.

Перелічені вище дії відповідача, крім незручностей в обслуговуванні будинку, що належить позивачу, унеможливлюють пересування спільним двором чоловіку позивача, що є інвалідом колясочником.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з приводу передачі ключів спільних воріт та хвіртки, просила демонтувати залізні споруди, що унеможливлює доступ до вікон та електролічильника. Намагалась за власний рахунок відремонтувати вимощення, спричинене водостічними трубами з даху будинку відповідача, однак домовленості між сторонами не досягнуто. Отже, за викладених обставин позивач змушена звернутись до суду з дійсним позовом, оскільки звернення до поліції результатів не дали, по причині того, що співробітники поліції наполягають, що це цивільні відносини.

Просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв. м. розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

Зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від воріт та хвіртки подвір`я ділянки під АДРЕСА_1 та не знімувати замки на них без надання копії ключів ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні електролічильником та вікнами будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», шляхом демонтажу самовільно сконструйованих металевих конструкцій.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв. м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м., шляхом прибирання непотрібних речей з спільного подвір`я.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв. м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м., шляхом допуску майстрів для виконання поточного ремонту будинку під літерою «А» та вимощення будинку під літерою «А».

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв. м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м., шляхом заборони розташування речей у спільному подвір`ї таким чином, щоб не ускладнювало пересування інваліда колясочника.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шалько О.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні.

При цьому зазначає, що у своїй позовній заяві позивач зазначає, що вона позбавлена можливості користуватися належним їй нерухомим майном.

Зокрема, позивач зазначає, що «Відповідач перешкоджає позивачу в доступі до власного будинку, не віддає ключі від спільних воріт та хвіртки», якщо наведене відповідає дійсності, то яким чином позивач потрапляє до свого будинку, якщо в неї немає ключів від спільних воріт.

Крім того, за думкою позивача, «Відповідач встановлює капітальні металеві споруди з прив`язкою до будинку позивача».

З доданих до позовної заяви фотографій вбачається, що «металева споруда з прив`язкою до будинку Позивача» - це металеві сходи, які ведуть на другий поверх будинку відповідча (горище будинку).

Зазначені металеві сходи забезпечують доступ до єдиного виходу на горище будинку відповідача, при цьому сходи не є окремою спорудою, а є конструктивним елементом будинку відповідача.

Сходи не є прибудовою і їх встановлення не потребує дозволу та погодження з відповідними державними органами.

Чинне законодавство не передбачає зобов`язання щодо оформлення дозвільної документації на спорудження металевих сходів (драбини) на земельних ділянках.

Демонтаж таких сходів порушить право власності відповідача, так як позбавить права доступу до горища будинку відповідача.

З наведених фотографій, доданих до позовної заяви вбачається, що металева драбина ніяким чином не впливає на функціональні можливості вікна. При цьому, позивач не довела зворотне жодними доказами.

Крім того, у позовній заяві позивач вказує, що металеві сходи перешкоджають позивачеві в доступі до вікон власного будинку. Однак, відповідно до технічної документації правовстановлюючих документів, наданих позивачем до позовної заяви та графічного відображення порядку користування, що є додатком до висновку експерта вбачається, що позивач здійснила самочинне будівництво прибудови до будинку позивача і користуючись вікнами саме цієї незаконної самочинно збудованої прибудов, металеві сходи нібито заважають позивачеві.

Щодо позовної вимоги про «усунення перешкод у користуванні шляхом прибирання непотрібних речей з спільного подвір`я», позивач не вказала, що саме вона має на увазі вказуючи «непотрібні речі».

Щодо позовної вимоги про «Усунення перешкод у користуванні шляхом заборони розташування речей у спільному подвір`ї таким чином, щоб це не ускладнювало пересування інваліда колясочника.

Позивач не зазначила яким чином розташування речей у спільному подвір`ї заважає інваліду колясочнику, тобто не вказано місцезнаходження саме речей та у яких саме місцях спільного подвір`я заважає позивачеві.

Позивач не вказала чим саме дії відповідача перешкоджають у пересуванні чоловіка позивача, не надала жодних доказів на підтвердження цього, та найголовніше не надала доказів, що підтверджують, що чоловік позивача є особою з інвалідністю, та взагалі, що у позивача є чоловік і він проживає разом з позивачем.

Позивач також зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача та до поліції, але це не дало результатів, проте доказів наведеного позивач не надала.

Позивачем не доведено, чим саме порушуються її права, не надано належних доказів, що є можливість погіршення умов позивача, у разі не усунення перелічених перешкод у користуванні та взагалі, не підтверджено жодними доказами наявність таких перешкод у користуванні.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якому вона просить позов задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що відповідач в своєму відзиві ставить під сумнів відсутність ключів від воріт, посилаючись на те, що в такому випадку позивач взагалі не могла би потрапити до будинку. Позивач дійсно не має ключів від замків воріт та потрапляє до будинку через хвіртку, ключів від якої також не має. На підставі викладеного позивач і вимагає наддати їй ключі від воріт та хвіртки подвір`я та просить в подальшому не змінювати замки.

Відповідач у відзиві посилається на те, що металеві сходи, які ведуть на другий поверх будинку відповідача не є окремою спорудою, а конструктивним елементом будинку відповідача, також відповідач посилається на те, що сходи не є прибудовою і їх встановлення не потребує дозволу та погодження з відповідними державними органами.

Сходи можуть зазначатись як конструктивний елемент, але конструктивні елементи зазначаються в технічній документації, тобто в технічному паспорті на будинок, однак відповідач не надає технічний паспорт на свій будинок.

Позивач жодним чином не заперечує проти влаштування сходів на горище відповідачем, але таким чином, щоб сходи не утворювали перешкод у користуванні позивача своїм майном, тобто давали можливість пройти, а не протиснутись до електролічильника, дати можливість обслуговувати вікно та не приєднуватися до будівлі позивача. Нормальна відстань мусить бути не менше 80 см.

Враховуючи неприязні відносини з відповідачкою, а також той факт, що остання вже вчиняла дії, які перешкоджали доступу позивача та ускладнюють пересування по спільному подвір`ю, позивач вважає реальною небезпеку повторення аналогічних дій, а тому звернулася до суду з позовом про захист права власності від можливих посягань у майбутньому шляхом заборони розташування речей у спільному подвір`ї таким чином, щоб не ускладнювало пересування інваліда колясочника.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали доводи позовної заяви та просили їх задовольнити в повному об`ємі.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовної заяви, просили у задоволені позову відмовити.

Вислухавши поясненні сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 17/50 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв. м., розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв.м.

Підстава набуття права власності на 17/50 частин житлового будинку є договір дарування від 27.10.2000 року, посвідчений, приватним нотаріусом Фуфаєвою О.О., та зареєстрований в реєстрі за №1346.

Власником другої частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Між позивачем та відповідачем не склалися дружні, добросусідські стосунки. Відповідач створює перешкоди, обмежує позивача у користуванні частиною будинку.

Оскільки вирішити спір по-сусідські сторонам не вдалося позивач зверталася до органів поліції з приводу усунення їй перешкод у користуванні належним майном.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у 2018 році зверталася до органів поліції з приводу усунення їй перешкод у користуванні належним майном.

Також матеріали справи містять відповідь Відділення поліції №3 №60.8 від 29.09.22 року, з якого вбачається, що позивачка знову зверталася до органів поліції щодо усунення відповідачкою перешкод в користуванні власністю.

Як зазначено у відповіді, заява позивачки розглянута та зареєстрована в матеріали ЄО №12686 від 29.09.2022 року.

З ОСОБА_2 проведена профілактична бесіда про недопустимість порушення норм чинного законодавства.

Більш того, з наданого позивачем технічного паспорту, складеного ТОВ «БТІ Україна», вбачається, що на вказаному технічному паспорті відображено сходи (металеву конструкцію), які заважають останній користуватися належним чином її майном.

Частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні( ст. ст. 317, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод.

У постанові Верховного Суду України, від 27 травня 2015 року, у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно з правовою позицією ВСУ яка, викладена у Постанові, від 16.11.2016 року по справі № 6- 709цс16 ВСУ, в якій зазначено, що у відповідності до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Отже, наведені вище норми цивільного законодавства України та встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що саме по собі звернення позивача до суду з відповідним позовом про усунення перешкод у користуванні власністю й заперечення відповідача щодо його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобов`язання ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв. м. розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні, з урахуванням чого вважає позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12,13, 81, 223, 259,264, 275, 280, 284, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні 17/50 частинами житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кам`яної споруди, позначеної на схемі плані під літерою «А», житловою площею 56,7 кв. м. розташованих на земельній ділянці розміром 521 кв. м.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , інші відомості не відомі.

Суддя: І.В. Плавич