Провадження № 2/466/2328/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

22 листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Філевич У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звертається адвокат Колошкін Павло Ігорович до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

в с т а н о в и в :

04.10.2023 представник позивача ОСОБА_1 - адковат ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 23 листопада 2013 року по 16 лютого 2023 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2023 току по справі № 466/8919/22, який вказаний шлюб розірвано.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 09 червня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, а також свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 16 січня 2018 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Діти проживають разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2023/007778723 від 27 вересня 2023 року, №2023/007778723 від 27 вересня 2023 року, а також паспортом позивача.

На підставі судового наказу, виданого 03 серпня 2023 року Шевченківським районним судом м. Львова по справі № 466/6881/23, з боржника ОСОБА_2 на користь стягувана ОСОБА_1 щомісячно стягуються аліменти на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, позивач вважала, що відповідач має стабільний офіційний дохід, 1/3 якого буде достатньо для забезпечення двом дітям належного рівня життя, створення умов для їх навчання і гармонійного розвитку.

Натомість, як виявилося, відповідач має мінливі і неофіційні заробітки, у зв`язку з чим дійсний розмір аліментів становить 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нараховуються аліменти в розмірі 1416 грн 50 коп, а на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1136 грн відповідно, що відповідає ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік.

Вочевидь, вказаних грошових коштів є недостатньо для створення належних умов для життя та розвитку дітей, придбанням продуктів харчування, одягу, дитячих засобів гігієни, розвиваючих іграшок, оплату гуртків, а також необхідних медикаментів.

З початком вересня діти сторін ходять до школи, що зумовило наявність інших витрат, пов`язаних з їх харчуванням у навчальному закладі, купівлею підручників, канцелярії і шкільного приладдя. Також діти прагнуть ходити на гуртки і спортивні секції, зокрема, на заняття з футболу, що також впливає на витрати на дітей.

Діти, в силу свого віку, природньо потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, відновлення здоров`я, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері.

У зв`язку з цим матеріальне становище позивача істотно погіршилося і погіршується надалі, оскільки тягар утримання дітей в значній мірі впав лише на неї, а аліментів, розмір яких встановлений згаданим судовим наказом, не вистачає для того, щоб покривати всі витрати сім`ї.

З огляду на вказане, вважають, що спосіб стягнення і розмір аліментів, визначені вищезгаданим судовим наїжим. слід змінити і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 5000 грн на кожну дитину щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Вважають, що наведений розмір аліментів буде цілком достатнім для того, щоб забезпечити дітей всім необхідним, належним чином дбати про їх життя, здоров`я і побут, створити для них оптимальні умови для життя та навчання, купляти якісну їжу, предмети гігієни, одяг, корисно проводити дозвілля, забезпечити дітей відповідними освітніми і іншими матеріалами.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Представник позивача - адвокат Колошкін Павло Ігорович подав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.223, 280 ЦПК України, на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Суду України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі, визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, суду необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що з 23 листопада 2013 року по 16 лютого 2023 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2023 току по справі № 466/8919/22, який вказаний шлюб розірвано.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 09 червня 2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, а також свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 16 січня 2018 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Діти проживають разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2023/007778723 від 27 вересня 2023 року, №2023/007778723 від 27 вересня 2023 року, а також паспортом позивача.

На підставі судового наказу, виданого 03 серпня 2023 року Шевченківським районним судом м. Львова по справі № 466/6881/23, з боржника ОСОБА_2 на користь стягувана ОСОБА_1 щомісячно стягуються аліменти на дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Так, звертаючись з позовом до суду, позивач не вказала обставин, що мають істотне значення для зміни способу стягнення аліментів, як і не надала доказів про погіршення її матеріального стану, стану здоров`я чи покращення матеріального стану боржника.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що у відповідача значно змінилось матеріальне чи сімейне становище, підстав для зміни способу стягнення аліментів у суду немає, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача, що згідно ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного законодавством.

Таким чином, державний виконавець при стягненні аліментів визначає мінімальний розмір аліментів з урахуванням внесених змін у статтю 182 СК України.

Отже, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення рішення про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки цей розмір встановлено законом.

При цьому, питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи, що утримувати дітей зобов`язані обоє батьків, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх вимог, які могли бути підставою для зміни визначеного розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141, 263-265,268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), в інтересах якої звертається адвокат Колошкін Павло Ігорович (79017, м. Львів, вул. Корольова, 16/8) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г. Б. Білінська