Справа № 352/2631/23
Провадження № 2/352/812/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

14 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Гребінник В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні судуцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

01.11.2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 02.10.2021 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . В даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_4 . Подружнє життя між ними не склалося фактично після народження дитини, оскільки тоді відносини почали погіршуватися. Близько місяця тому, запідозривши відповідача в подружній зраді, вона припинила спільне проживання та перестали підтримувати подружні відносини із ним. Зазначає, що шлюб між ними фактично розпався, примирення є неможливе, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому просить шлюб між ними розірвати, залишити після розірвання шлюбу прізвище позивачки « ОСОБА_5 », залинити неповнолітнього сина проживати разом із нею та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак в позовній заяві просили слухати справу у відсутності позивача та її представника та проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за його відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав.

Судом здійснювалось належне повідомлення відповідача про день та час слухання справи відповідно до вимог закону, проте поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення повернулося до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 02.11.2023 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Судом на підставі частини другої статті 247ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оскільки сторони в судове засідання, не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 02.10.2021 року сторони 02 жовтня 2021 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис № 2348 (а.с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.08.2022 року, виданого виконавчим комітетом Угринівської сільської ради Івано-Франківської області, сторони є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

V.Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В порядку ч. 2 ст. 115СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб.

Таким чином, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 жовтня 2021 року у відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис № 2348, слід розірвати.

Водночас суд зазначає, що право на вибір прізвища є правом особи та реалізується на власний розсуд відповідною особою. Одночасно слід роз`яснити, що відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України суд наділений повноваженнями зазначати про вибір прізвища у рішенні суду про розірвання шлюбу виключно у разі розгляду такої справи в порядку окремого провадження. При розгляді справи в позовному провадженні до компетенції суду вирішення даного питання не відноситься.

Стосовно прохання позивача щодо залишення дитини проживати з матір`ю, то суд зазначає, що у позовній заяві позивачем вказано, що дитина на даний час проживає із нею, відомостей щодо наявності будь-якого спору з даного приводу між сторонами у позовній заяві не має, а матеріалами справи не підтверджено, відтак з урахуванням положень ст. 4 ЦПК України до задоволення не підлягає.

VІІ. Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У зв`язку із вищевикладеним суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1073,60 грн 60 коп. за подання позовної заяви.

Стосовно стягненя з відповідача витрат на правову допомогу суд зазначає таке. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи слідує, що адвокат Іванів О.Б. у позовній заяві просить стягнути витрати на правову допомогу у сумі 3 000 грн, на підтвердження чого надав до справи договір про надання правових послуг адвокатом, розрахунок-перелік послуг, які надані (надаватимуться) адвокатом, квитанцію без номеру серії АА від 01.11.2023 року, ордер на надання правничої допомоги та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено слідуюче: «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року по справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 174 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

У додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 6 червня 2023 року у справі № 924/1168/21 зазначено, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи через призму критеріїв, встановлених частиною третьою статті 141 ЦПК України та враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу адвокатом.

Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі, чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20 та від 16 березня 2023 року по справі № 927/153/22.

Як слідує з матеріалів справи, правова позиція представника позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, адвокат був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

А також, питання підготовки позовної заяви про розірвання шлюбу у справі №352/2631/23 не вимагає значних затрат часу та зусиль.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 в розмірі 1 500 грн.

На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 247, 259, 263-265, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 жовтня 2021 року у відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис № 2348, розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн 00 коп. витрат на правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Рішення складене в повному обсязі 14.12.2023 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.