СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 4-с/759/60/23

ун. № 759/5211/16-ц

15 червня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Ключник А.С., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії: головного державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинського Р.В.; стягувач ОСОБА_2 ; у виконавчому провадженні №65902711,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2022 року скаржник ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду міста Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинського Р.В. у виконавчому провадженні №65902711, в якій просить:

1) поновити строк для подання скарги на дії головного державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинського Р.В.;

2) визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинського Р.В. щодо обчислення заборгованості зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа №759/5211/16-ц від 23.06.2021 року виданого Святошинським районним судом м. Києва;

3) скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів складений головного державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинським Р.В. на підставі виконавчого листа №759/5211/16-ц від 23.06.2021 року виданого Святошинським районним судом м. Києва.

Скаргу обґрунтовано тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3 , стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2016 року і до досягнення дитини повноліття.

21 червня 2021 року Святошинським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист про стягнення аліментів.

25 червня 2021 року старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинським Р.В. на підставі заяви ОСОБА_2 від 23.06.2021 року та виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65902711, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2016 року і до досягнення дитини повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув. Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина та ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса із заявою про її прийняття.

05 травня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фесік С.В. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з частини квартири АДРЕСА_1 .

Однак, 06 вересня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення боргу зі спадкоємця боржника.

На підтвердження наявності боргу по аліментам ОСОБА_2 надала довідку розрахунок заборгованості по аліментах складену головним державним виконавцем Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинським Р.В., згідно якої заборгованість спадкодавця по аліментах за період з квітня 2016 року по травень 2022 року становить 279357,40 грн.

Даний розрахунок скаржник вважає незаконним оскільки на думку скаржника останній не містить відомості про сплату спадкодавцем аліментів на загальну суму 24410,80 грн.

Як зазначено скаржником, вищезгадану довідку розрахунок заборгованості по аліментах скаржник отримав 06.08.2022 року, однак про часткові виплати спадкодавцем аліментів дізналась лише 02.06.2023 року.

Дослідивши матеріали скарги, та додані до неї документи, суддя вважає встановленим наступне.

Згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Приписами ч. 1 ст. 449 ЦПК визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В свою чергу ч. 2 ст. 449 ЦПК України зазначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів скарги 12.06.2023 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із вищезгаданою скаргою, в той час, як довідку про розрахунок заборгованості по аліментах скаржник отримав 06.08.2022 року.

Наведене дає підстави вважати, що скаржником пропущено строк, встановлений положеннями ст. 449 ЦПК України.

У заяві про поновлення процесуального строку та визнання причин його пропуску поважними скаржник посилається на те, що про часткове погашення суми заборгованості вона дізналася 02.06.2023 року.

Разом із тим, судом встановлено, що 06 вересня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про стягнення боргу зі спадкоємця боржника.

На підтвердження наявності боргу по аліментам ОСОБА_2 надала довідку розрахунок заборгованості по аліментах складену головним державним виконавцем Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинським Р.В., згідно якої заборгованість спадкодавця по аліментах за період з квітня 2016 року по травень 2022 року становить 279357,40 грн.

Як зазначено самим скаржником, вищезгадану довідку розрахунок заборгованості по аліментах скаржник отримав 06.08.2022 року.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Цивільне судочинство, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

Отже, виходячи з того, що скарга не містить поважності причин неможливості вчинити певні процесуальні дії у визначений законом строк, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення скаржнику строку для подачі скарги на дії державного виконавця.

Керуючись статтями 126, 127, 260, 449 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії: головного державного виконавця Святошинського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинського Р.В.; стягувач ОСОБА_2 ; у виконавчому провадженні №65902711 - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ключник А.С.