Справа № 1614/3023/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука подання головного державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маліннікова Матвія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

Встановив:

Головний державний виконавець Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Малінніков М.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що на виконанні Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №49866706 за виконавчим листом № 2/536/70/13, виданим 12.02.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 390154 грн. 47 коп. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем 19.01.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити до реєструючих установ, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. На запит виконавця Державною прикордонною службою України від 30.11.2023 повідомлено про те, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України. За повідомленням Державної міграційної служби України від 30.11.2023, ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 390154 грн. 47 коп.

Державний виконавець Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

Частинами 1-4 статті 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Суд зазначає, що про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Як роз`яснив Верховний Суд України в аналізі «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01.02.2013 року, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, визначальним фактором при вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника є встановлення факту ухилення від виконання зобов`язання. При цьому сама лише наявність невиконаного зобов`язання не є підставою для тимчасового обмеження особи у праві виїзду.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

До матеріалів подання державним виконавцем долучено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19 січня 2016 року № 49866706, відкритого на підставі виконавчого листа №2/536/70/13, виданого 12 лютого 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 390154, 47 гривень;

відповідь на запит №183173471 від 30 листопада 2023 року до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , державного кордону, згідно якої в період з 25 лютого 2018 року по 02 січня 2023 року ОСОБА_4 неодноразово перетинав державний кордон України з використанням закордонного паспорту (останній перетин державного кордону 02.01.2022, напрям перетину: виїзд).

Окрім того, державним виконавцем долучено копію виконавчого листа по справі № 1614/1585/12, виданого 15 серпня 2012 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області, проте як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження № 49866706 воно відкрито за іншим виконавчим листом.

Таким чином, матеріали справи не міститься відомостей про доведення до відома ОСОБА_1 інформації про наявність відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятоїстатті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З огляду на це, суд звертає увагу на те, що суду не надано докази на підтвердження факту обізнаності боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження, що у свою чергу виключає усвідомлене невиконання рішення суду та наявність в діях/бездіяльності боржника умислу.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини другої статті 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

Суд зазначає, що до матеріалів подання державного виконавця не долучено доказів на підтвердження вчинення державним виконавцем інших дій, спрямованих на виконання рішення суду, а саме відсутні докази проведення перевірки наявності нерухомого та рухомого майна боржника, встановлення наявності у нього джерел доходу та грошових коштів, на які може бути накладено арешт, проведення перевірки майнового стану, зокрема, здійснення виходу за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану, тощо.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги подання головного державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маліннікова Матвія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

У задоволенні подання головного державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маліннікова Матвія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А. С. Река