Справа № 357/6720/14-ц
Провадження № 6/357/240/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Державної іпотечної установи, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони у судовому рішенні,

В С Т А Н О В И В:

22.11.2023 Державна іпотечна установа звернулася до суду з даною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, яка зареєстрована судом 01.12.2023, мотивуючи тим, що 26 березня 2015 року колегією суддів Апеляційного суду Київської області ухвалено рішення по справі № 357/6720/14 (провадження №22-ц/780/93/15) за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, яким суд вирішив в рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_1 перед AT «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором №31-07-И/05 від 05.12.2007 року в сумі 463232 грн. з них: сума строкової заборгованості за кредитом - 102005 грн. 66 коп., сума простроченої заборгованості за кредитом - 8 825 грн. 08 коп., сума строкової заборгованості за відсотками - 1092 грн. 70 коп., сума простроченої заборгованості за відсотками - 62841 грн. 88 коп., сума простроченої заборгованості за комісіями - 12454 грн. 31 коп., пеня нарахована на суму простроченого тіла кредиту, відсоткам, комісії - 277812 грн. 84 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 19,8 кв. м. в м. Біла Церква, Київської області за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнути понесені судові витрати в розмірі 2070, 6 грн.11 лютого 2015 року між ДІУ та Банком укладено Договір відступлення права вимоги №17/4-В, відповідно до якого сторони уклали цей Договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно Договору застави майнових прав №17/4-3 від 11.02.2015, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань Первісного кредитора (позичальника) за кредитним договором №0-13/12-00700-с-а від 24.09.2012.Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Первісний кредитор (Банк) відступає, а Новий кредитор (ДІУ) набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаних у додатках до цього Договору. Згідно інформації, яка міститься під порядковим номером 586 в Додатку №1 до Договору, є боржник ОСОБА_1 за кредитним договором №31-07-И/05 від 05.12.2007, згідно Іпотечного договору № б/н від 05.12.2007р. іпотекодавцем виступає також ОСОБА_1 , а згідно Договору поруки № 31-07-П1/05 від 05.12.2007 поручителем боржника є ОСОБА_2 . Відповідно до п.2.1. Договору пункт 1.2 цього Договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення Первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після наставання сукупності обставин визначених пп. 2.1.1 Договору, та однієї з обставин визначеної пп. 2.1.2 цього Договору або 2.1.3 цього Договору або 2.1.4 цього Договору.На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.09.2015 № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в AT «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Таким чином, згідно умов Договору Державна іпотечна установа стала новим кредитором за кредитним договором №№31-07-И/05 від 05.12.2007, а внаслідок того, що Апеляційним судом Київської області ухвалено рішення по справі № 357/6720/14 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит`до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, Державна іпотечна установа є новим стягувачем та стороною виконавчого по цивільній справі №357/6720/14. Тому, просить замінити стягувача у судовому рішенні по цивільній справі № 357/6720/14 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором №31-07-И/05 від 05.12.2007 року в сумі 463 232 грн. з них: сума строкової заборгованості за кредитом - 102 005 грн. 66 коп., сума простроченої заборгованості за кредитом - 8 825 грн. 08 коп., сума строкової заборгованості за відсотками - 1 092 грн. 70 коп., сума простроченої заборгованості за відсотками - 62 841 грн. 88 коп., сума простроченої заборгованості за комісіями - 12 454 грн. 31 коп., пеня нарахована на суму простроченого тіла кредиту, відсоткам, комісії - 277 812 грн. 84 коп., - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 32, 4 кв. м., житловою площею 19, 8 кв. м. в м. Біла Церква, Київської області за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнути понесені судові витрати в розмірі 2070,6 грн. на Державну іпотечну установу.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, представник заявника Державної іпотечної установи в заяві просив розгляд справи здійснювати без участі представника установи.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

07.10.2014 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Білоцерківський міський відділ УДМС у Київській області, приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Шелудченко О.В., реєстраційна служба Білоцерківського МРУЮ, Служба у справах дітей БМР, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, відмовлено (а.с. 142-146).

26.03.2015 рішенням Апеляційного суду Київської області, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2014 скасовано та ухвалено нове рішення яким в рахунок погашення заборгованості з ОСОБА_1 перед AT «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором №31-07-И/05 від 05.12.2007 року в сумі 463232 грн. з них: сума строкової заборгованості за кредитом - 102005 грн. 66 коп., сума простроченої заборгованості за кредитом - 8 825 грн. 08 коп., сума строкової заборгованості за відсотками - 1092 грн. 70 коп., сума простроченої заборгованості за відсотками - 62841 грн. 88 коп., сума простроченої заборгованості за комісіями - 12 454 грн. 31 коп., пеня нарахована на суму простроченого тіла кредиту, відсоткам, комісії - 277812 грн. 84 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 32,4 кв. м., житловою площею 19,8 кв. м. в м. Біла Церква, Київської області за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та стягнуто понесені судові витрати в розмірі 2070,6 грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 219-223). Рішення набрало законної сили 26.03.2015 та 18.05.2015 представник банку отримав рішення першої та другої інстанції, а також виконавчий лист (а.с. 226).

11.02.2015 між Державною іпотечною установою та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір відступлення права вимоги №17/4-В (а.с. 232-233), відповідно до якого сторони уклали цей Договір з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідно Договору застави майнових прав №17/4-3 від 11.02.2015, що укладений з метою забезпечення виконання зобов`язань Первісного кредитора (позичальника) за кредитним договором №17/4-3 від 11.02.2015.

Згідно пункту 1.2 Договору первісний кредитор (Банк) відступає, а Новий кредитор (ДІУ) набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаних у додатках до цього Договору.

Відповідно до п.2.1. Договору пункт 1.2 цього Договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення Первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після наставання сукупності обставин визначених пп. 2.1.1 Договору, та однієї з обставин визначеної пп. 2.1.2 цього Договору або 2.1.3 цього Договору або 2.1.4 цього Договору.

Згідно Додатку №1 до договору відступлення прав вимоги №17/4-3 від 11.02.2015

(а.с. 234-236), під порядковим №586 є боржник ОСОБА_1 за кредитним договором №31-07-И/05 від 05.12.2007, згідно Іпотечного договору №31-07-И/05-Zвід 05.12.2007іпотекодавцем виступає також ОСОБА_1 , а згідно Договору поруки № 31-07-П1/05 від 05.12.2007 поручителем боржника є ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (а.с. 237) вбачається, що 30.09.2015 новим іпотекодержателем згідно договору іпотеки від 05.12.2007 (строк виконання основного зобов`язання 03.12.2027, розмір основного зобов`язання 111100,00 грн) є Державна іпотечна установа на підставі договору відступлення права вимоги №17/4-В від 11.02.2015, датою відступлення права вимоги є 17.09.2015.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122 цс13 та постанові від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, матеріально-правовою підставою звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження Державної іпотечної установи, стало укладення між Державною іпотечною установою та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» договору відступлення права вимоги №17/4-Ввід 11.02.2015 до боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення судових витрат у розмірі 2070,60 грн.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №905/1976/16).

Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, на підставі ст. 442 ЦПК України, тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження).

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження, як юридичного процесу, є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача, як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому, заміна стягувача, саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення, як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони у виконавчому провадженні, як юридичному процесі, правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість).

Також, відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного статусу стягувача у виконавчому документі.

Заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

Правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 08.02.2022 у справі №2-7763/10.

Відповідно до частини четвертої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку, заявником до суду не надано доказів щодо перебування виконавчого листа у вказаній справі, зокрема, про звернення стягнення на предмет іпотеки, на примусовому виконанні у відділі ДВС чи приватного виконавця, доказів щодо отримання вказаного виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду від 26.03.2015, щодо закінчення чи повернення його без виконання, враховуючи, що з моменту набрання законної сили рішення суду (26.03.2015) та відступлення права вимоги (11.02.2015) пройшло 8 років.

Отже, враховуючи, що до суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які у своїй сукупності дали змогу дійти висновку про наявність обставин в підтвердження заявлених вимог, суд приходить до висновку, що заява Державної іпотечної установи, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони у судовому рішенні, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 353, 442 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви Державної іпотечної установи (, місцезнаходження: б-р Лесі Українки, 34, офіс 201, м. Київ, 01133), заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (, місцезнаходження: вул. Артема (Січових Стрільців), 60, м. Київ, 04050), ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про заміну сторони у судовому рішенні, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена 14.12.2023.

Суддя О. В. Бондаренко