Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2725/23

номер провадження 2-о/695/91/23

12 грудня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Федини Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноші у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Золотоніської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання заявниці ОСОБА_1 із сином, ОСОБА_2 за однією адресою: АДРЕСА_1 , станом на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця, ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із 1/9 частини права власності на квартиру АДРЕСА_2 , яку він успадкував після смерті батька ОСОБА_3 , однак за життя не встиг отримати свідоцтва про право на спадщину. Крім заявниці після смерті ОСОБА_2 , інші спадкоємці відсутні. Як зазначено у заяві, хоча заявниця ОСОБА_1 і була зареєстрована за іншою адресою, вона ще з часу набуття разом з чоловіком права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , мешкала саме там із сином до дня його смерті, та продовжує мешкати дотепер. З огляду на наведене, на думку заявниці, вона прийняла у встановленому законом порядку спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса Першої Золотоніської державної нотаріальної контори. Однак постановою державного нотаріуса від 15.05.2023 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки належних доказів прийняття спадщини після смерті сина не надала, вона не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також не надала належних доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на день його смерті.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2023 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Судове засідання з розгляду справи призначено на 10 год 30 хв 12.12.2023.

Представник заявника адвокат Федина О.В. в судовому засіданні просив встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 із сином, ОСОБА_2 за однією адресою: АДРЕСА_1 , станом на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця ОСОБА_4 в судовому засіданні просила заяву задовольнити, зазначивши, що хоч вона й була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , однак фактично проживала з 1995 року по АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_2 до дня його смерті.

Заінтересована особа виконавчий комітет Золотоніської міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечило, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила суду, що проживає в будинку АДРЕСА_4 . Вказала, що ОСОБА_1 з 1995 року постійно проживала по сусідству за адресою: АДРЕСА_1 разом із сином ОСОБА_6 по день його смерті, разом вели господарство.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , пояснила суду, що з 2015 року прописана та проживає за адресою АДРЕСА_4 , заявниця ОСОБА_1 проживала постійно разом зі своїм сином ОСОБА_2 за однією адресою по АДРЕСА_1 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , показала суду, що заявниця ОСОБА_1 проживала з 1995 року разом зі своїм сином ОСОБА_2 за однією адресою по АДРЕСА_1 станом на час його зникнення безвісти у 2000 році.

Суд, заслухавши заявницю та її представника, покази допитаних у якості свідків 16.11.2023 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується наступними відомостями.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 25.01.1975 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 25.01.1975 уклали шлюб, про що зроблено відповідний запис за № 22. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_10 .

Згідно з даними запису акта про народження № 107 від 18.04.1979 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В пункті 16 відомостей про місце постійного проживання батьків вказано АДРЕСА_1 , та зазначено, що батько проживає за цією адресою з 1953 року, матір з 1973 року. На підставі даного акта видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 у віці 53 років, про що складено відповідний актовий запис № 83, що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 27.02.2007.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 195/2007 заведеної в Золотоніській міській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживав в АДРЕСА_1 , залишилося спадкове майно: квартира АДРЕСА_2 , та жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в АДРЕСА_3 та сини: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають в АДРЕСА_1 .

07 липня 2007 року до Золотоніської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_12 .

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2018 у справі № 695/3653/17 (номер провадження 2-о/695/20/18), яке набрало законної сили 19.03.2018 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області оголошено померлим. Днем смерті ОСОБА_2 встановлено день набрання рішенням суду законної сили.

На підставі вказаного рішення суду Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Черкаської області 22.12.2018 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , серія НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті не вказано.

Як зазначено у Повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, № витягу 6 від 12.10.2023 наданому на ухвалу суду від 11.09.2023 відповідний актовий запис про смерть ОСОБА_2 вчинено на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2018 у справі № 695/3653/17 про оголошення фізичної особи померлою. Заявник ОСОБА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_5 , виданий Золотоніським МРВ УМВС в Черкаській області 24.03.2002, АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки № 447 від 27.03.2023 виконавчого комітету Золотоніської міської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із 14.03.2023 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із наявною в матеріалах справи довідкою виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 478 від 03.04.2023 стверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_2 , 1979 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день його смерті інші особи зареєстровані не були.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Першої золотоніської державної нотаріальної контори Колосовської С.О. від 15.05.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що у встановлений законом строк не подано заяву про прийняття спадщини, та не надано належних доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на день його смерті.

Як зазначено у вказаній постанові державного нотаріуса Першої Золотоніської державної нотаріальної контори Колосовської С.О. від 15.05.2023 ОСОБА_2 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , заповіту не залишив, відомостей про інших спадкоємців першої черги за законом наразі немає.

Листом державного нотаріуса Першої Золотоніської державної нотаріальної контори Колосовської С.О. «Про надання інформації» № 253/01-16 від 04.10.2023 стверджується, що згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ та інформації зі Спадкового реєстру спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Порядок розгляду справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, врегульовано у главі 6 «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Розділу IV «Окреме провадження» ЦПК, зокрема щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до вимог ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Для заявниці встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.1ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно з роз`ясненнями викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.02.2018 у справі № 695/3653/17 оголошено померлим.

На підставі вказаного судового рішення видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 , видане 22.12.2018 Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Черкаської області.

У силу положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після померлого сина ОСОБА_2 .

З метою оформлення спадщини після померлого сина ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Першої Золотоніської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Першої Золотоніської державної нотаріальної контори від 15.05.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Підставою відмови був пропуск строку для прийняття спадщини та не надання належних доказів спільного проживання разом із спадкодавцем на день його смерті.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 показали суду, що заявниця ОСОБА_1 проживала з 1995 року разом зі своїм сином ОСОБА_2 за однією адресою по АДРЕСА_1 станом як на час його зникнення безвісти, так станом і на час ухвалення вказаного вище рішення суду та видачі свідоцтва на смерть.

Таким чином, факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів осіб щодо захисту їх права на спадкування, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, окрім в судовому порядку, встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, показами свідків, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 4, 13, 76-84, 89, 263-265, 293, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Золотоніської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із сином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за однією адресою: АДРЕСА_1 , станом на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 14.12.2023.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська