ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1809/22Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.Б.
Провадження № 22-ц/817/471/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 606/1809/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2023 року, ухваленого суддею Марціцкою І.Б., повний текст якого складено 02 березня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову у до закінчення навчання та додаткові витрати на навчання сина в розмірі 26236 грн. та 4800 грн. за проживання в гуртожитку.

В обґрунтування позову посилається на те, що син є студентом 2 курсу відділення денної форми навчання юридичного факультету Хмельницького університету управління та права імені ОСОБА_4 за спеціальністю 081 "Право" також заочно навчається в тому ж університеті на факультеті управління економіки за спеціальністю 072 «Фінанси, банківська справа та страхування», таким чином позивачу необхідно нести витрати пов`язані із проїздом та проживанням сина. ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги від батька

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10 жовтня 2022 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двадцяти трьох років.

У іншій частині позову відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2023 року змінити. Стягнути із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10 жовтня 2022 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двадцяти трьох років.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що він не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина, однак заявлений позивачем розмір аліментів є необґрунтовано надмірним, а прийняте судом першої інстанції рішення недоведеним.

Згідно договору з навчального закладу № 856/21 від 01.09.2021 року вбачається, що середня вартість освітніх послуг ОСОБА_3 за рік складає 10494,40 грн (52471/5), що в математичному виразі становитиме в середньому 874,60 (10494,4/12) щомісячно. Тобто сума, яка сплачується за навчання ОСОБА_3 фактично становить менше 1/3 від прожиткового мінімуму. Окрім того, ОСОБА_3 отримує дохід у вигляді стипендії, про що міститься довідка у матеріалах справи.

Також на його утриманні перебуває: непрацездатна мати ОСОБА_5 , яка є інвалідом 1-ї групи довічно у зв`язку із запальним захворюванням опорно-рухового апарату і потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акту МСЕК від 02.02.2015 року; повнолітній син ОСОБА_6 , 2002 року народження, який є студентом третього курсу ВГІ НУБіП України Бережанський агротехнічний інститут ІІІ рівня акредитації агроінженерного факультету ОС Бакалавр з терміном навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 рік. Форма навчання денна. Також, він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу із жінкою, з якою має 2 спільних дітей, над якими планує визнати батьківство у встановленому порядку.

На даний час ОСОБА_1 не має у власності житло, є військовим пенсіонером та діючим військовослужбовцем. Разом із сином ОСОБА_6 проживає в орендованому приміщенні, яке потребує покращення житлових умов, що підтверджуваться довідкою про перевірку житлових умов від 08.12.2022 року, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_7 .

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначила, що спільний син хоч і навчається на бюджетній формі навчання однак не завжди отримує стипендію.

Також на навчання затрачаються кошти на доїзд туди і назад близько 600 грн, купівлю підручників, проживання за місцем навчання, оплата інтернету в гуртожитку, купівля одягу та взуття.

ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи загального захворювання з 1998 року по теперішній час. В зв`язку з реорганізацією та ліквідацією відділення, в якому вона працювала, залишилася без роботи. За останні два роки стан її здоров`я погіршився, тому на даний момент працювати вона не має змоги. Єдиним її доходом є мінімальна пенсія по інвалідності у розмірі 2300 грн щомісячно.

ОСОБА_6 , будучи повнолітнім, знаходиться з лютого 2022 року в Німеччині на роботі. Також в матеріалах справи відсутня довідка про навчання сина ОСОБА_6 в Бережанському агротехнічному інституті.

Крім цього, підтверджуючи документів, які б засвідчували про наявність у ОСОБА_1 співмешканки та двох спільних дітей з відповідачем в матеріалах справи не має. Не доведено факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, в повній мірі скористався правом від держави та отримав у власність 2 га земельної ділянки для ведення особистого господарства (яке фактично здає в оренду та отримує дохід).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 10 жовтня 2022 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двадцяти трьох років. В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається, оскільки не оскаржується апелянтом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21.04.2004 року зареєстрували шлюб (а.с. 16).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21.06.2006 року розірвали шлюб (а.с. 17).

Як вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько вказаний ОСОБА_1 , в графі мати ОСОБА_2 (а.с. 13).

ОСОБА_3 має статус дитини інваліда, ІНФОРМАЦІЯ_5 досяг повноліття.

Відповідно до довідки виданої в.о. декана юридичного факультету Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова № 258/22-ЮФ від 29.08.2022 року, ОСОБА_3 є студентом другого курсу бакалаврату відділення денної форми навчання юридичного факультету Хмельницького університету управління та права імені ОСОБА_4 за спеціальністю 081 "Право", навчається за рахунок коштів обласного бюджету, строк навчання з 01.09.2020 року по 30.09.2024 року (а.с. 15).

Відповідно до довідки, виданої першою проректоркою Хмельницького університету управління та права імені ОСОБА_4 № 2481 від 28.09.2022 року, ОСОБА_3 є студентом другого курсу факультету управління та економіки за спеціальністю 072 Фінанси, банківська справа та страхування Хмельницького університету управління та права імені ОСОБА_4 на заочній формі навчання за рахунок фізичних і юридичних осіб, термін навчання з 01.09.2021 року по 28.02.2026 року згідно договору № 856/21 від 01.09.2021 року, вартість навчання 52472 грн. (а.с. 14).

Як слідує із довідки до акта огляду медико-соціальної комісії АВ № 0343011, ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи довічно (а.с. 8).

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 , яке видане Управлінням персонального штабу військової частини НОМЕР_7 26 жовтня 2016 року (а.с. 48).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції взяв до уваги фактичні обставини справи, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, стан здоров`я та матеріальне становище сина ОСОБА_3 , стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, передбачені статтею 182 СК України. Також виходив з того, що ОСОБА_3 продовжує навчання, самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати. Крім цього, суд критично оцінив твердження відповідача про наявність у нього інших осіб на утриманні, оскільки ним не додано докази, які б такі обставини підтвердили, тому суд прийшов до висновку, що визначений розмір аліментів є необхідним та достатнім для сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання.

З такими висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з вимогами ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання

Відповідно до положень ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не заперечує свого обов`язку щодо надання коштів на утримання сина, який продовжує навчання, однак сторони не можуть досягти згоди щодо розміру такого матеріального утримання.

Колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання взяв до уваги вимоги статті 182 СК України, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище сина ОСОБА_3 , який є дитиною інвалідом з вродженою вадою розвитку і потребує постійного лікування, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який отримує пенсію за вислугою років і є військовослужбовцем у ЗСУ, має у власності декілька земельних ділянок, а саме земельна ділянка кадастровий номер :17:002:0363, площею 0,06 га для індивідуального садівництва, земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0720 для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка кадастровий номер 61250100:02:001:0696, площею 0,0991 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, а також матеріальне становище матері повнолітнього ОСОБА_3 , яка є інвалідом 3 групи і розмір її пенсії становить 2300 грн.

Не заслуговує на увагу посилання апелянта про те, що на його утримані перебуває непрацездатна матір ОСОБА_5 , 1946 року народження, оскільки матір є пенсійного віку та отримує пенсію.

Також є недоведеним факт перебування на утриманні ОСОБА_1 цивільної дружини та двох дітей, над якими він має намір встановити батьківство. Ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду ОСОБА_1 не подав жодних доказів на підтвердження проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Що ж стосується утримання сина ОСОБА_6 , 2002 року народження від першого шлюбу, то відповідно до довідки № 89 від 29.04.2022 року, виданої ВГШ НУБіП України Бережанський агротехнічний інститут він завершує навчання у червні 2023 року, є повнолітнім, тому після завершення навчання обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у ОСОБА_1 відпадає.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 15.06.2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: С.І. Дикун

О.З. Костів