29.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/6492/22
Справа № 205/6492/22
Провадження № 2/205/77/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Бондар В.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Садиленка О.Л., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідачів адвоката Зоц А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Таміла Везіровна, про усунення від права на спадкування ,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2022року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідачок про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями майна померлого є вона та відповідачки, які є доньками покійного від першого шлюбу . В той час, як на думку позивачки, останні не мають права на спадкування, і повинні бути усунені від права спадкування , оскільки за життя спадкодавця вони ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який тяжко хворів та потребував фінансової допомоги та утримання з боку дочок, які в свою чергу ухилялись від утримання батька хоча і мали фінансову можливість на це. Так, позивачка зазначила ,що спадкодавець ОСОБА_4 є її чоловіком, шлюб був зареєстрований 19.08.2000року. Також спадкодавець є батьком відповідачок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідачки з 2010року не підтримували із батьком жодних контактів- не телефонували, не відвідували, не цікавились його станом здоров`я , не надавали жодної фінансової допомоги. З 2017року ОСОБА_4 був встановлений діагноз - онкологічне захворювання, внаслідок чого впродовж 2017-2018років він переніс лікування променевою терапією та три сеанси хірургічного втручання, після чого тривала реабілітація. У подальшому, впродовж осені 2021року ОСОБА_4 переніс кілька інсультів. Всі ці захворювання мали наслідки: тривале лікування, постійне звернення за медичною допомогою, придбання дорогих ліків. Позивачка, незважаючи на встановлений ще у 1986році відсоток втрати працездатності з зору і інвалідність , самостійно доглядала чоловіка, який не міг за собою доглядати. З вересня 2021року ОСОБА_4 знаходився у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги. Всі витрати на догляд чоловіка позивачка несла особисто, знаходилась в скрутному матеріальному стані, допомагали сусіди, її родичи, в той час як доньки в догляді за батьком участі не приймали, матеріальної допомоги не надавали , що на думку позивачки є підставою для усунення відповідачів від права на спадкування. Також в позовній заяві позивачка звертає увагу, що її чоловік не мав змоги подзвонити донькам оскільки не мав номерів телефонів. Доньки знали про стан здоров`я батька, мали можливість здійснити допомогу, але усунулись від спілкування та допомоги батькові, не були присутні на похованні. Вважає, що зазначені причини є підставами для усунення відповідачок від спадкування після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

08.12.2022року року на адресу суду від представника відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - адвоката Зоц А.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачі, заперечуючи проти позову зазначили, що дійсно покійний ОСОБА_4 є їх батьком, що підтверджують їх свідоцтва про народження. Батьки відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі в період з 17 червня 1972 року по 15серпня 1983року. Сім`я постійно проживала за адресою : АДРЕСА_2 . Зазначене житло не належало ОСОБА_4 на праві власності, а була надана йому у користування його батьками. Фактично шлюбні відносини були розірвані ще за три роки до офіційного розірвання шлюбу. Причиною розірвання шлюбу було зловживання батька азартними іграми, і як наслідок спілкування з відповідними поганими компаніями осіб, карткові борги і постійні переховування від людей які мали до нього претензії майнового характеру. Відповідачки , будучи ще дітьми, постійно знаходились у психоемоційному стресі із-за такої поведінки батька . Після розірвання шлюбу ,відповідачки та їх мати продовжували проживати в квартирі за вищевказаній адресі до 1990року. В цей час батько не спілкувався з доньками, не турбувався ними, місце його проживання було невідоме. В 1990році відповідачки разом з матір`ю переїхали до іншої квартири, а потім вони дізнались, що ОСОБА_4 в`їхав в квартиру АДРЕСА_1 , а в подальшому набув право власності на зазначене житло. Щодо спілкування з батьком та відносин між ним та доньками, відповідачки зазначили, що між батьком та доньками ніколи не було теплих відносин- відносини завжди були однакові, а саме повна відсутність з боку батька у піклуванні дітьми, спілкування з ними, батько ніколи не займався їх вихованням, не цікавився їх досягненнями та успіхами. Дідусь та баба не спілкувались з сином із-за його поведінки та захопленням азартними іграми. За батьками ОСОБА_4 , коли вони в свою чергу хворіли на онкологічне захворювання та були безпорадні, доглядали відповідачки та їх мати .Похованням дідуся займалась відповідачка ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 знав де живуть його доньки, але ніколи не звертався до них за допомогою. Відповідачки критично поставились до висловлювань позивачки, що доньки мали змогу допомагати батькові- мають статки. У відзиві на позов відповідачки зазначили, що статки які вони мають були набуті ними в результаті саме їх плідної праці , і батько ніякого відношення не мав до нажитого ними майна, оскільки не допомагав донькам і не піклувався ними. Вони не знали про існування хворіб батька, до них ніхто не звертався за матеріальної допомогою, батько не висловлював свого бажання сам чи через сторонніх осіб , у спілкуванні, а з їх боку не було ухилення чи самоусунення від піклування чи допомоги. Також відповідачки звернули увагу, що позивачка самостійно подзвонила відповідачці ОСОБА_2 , але вже після поховання батька. З посиланням на практику Верховного Суду, ст.1224 ЦК України вважають, що позовні вимоги не доведені і просили відмовити у задоволенні позову.

26 грудня 2022року позивачка надала до суду відповідь на відзив в якому зазначила , що події 1980-1990років не мають відношення до справи, як і обставини догляду відповідачкою ОСОБА_7 та її матір`ю за батьками ОСОБА_4 , їх смерті і поховання . Все це не має відношення до предмету доказування. Вважає, що з її боку до суду надані докази того, що : відповідачки та ОСОБА_4 знаходились у родинних зв`язках, спадкодавець був непрацездатним, мав тяжкі захворювання, потребував матеріальної допомоги, відповідачки не сплачували аліменти на утримання батька не приймали участі в додаткових витратах на утримання батька, які виникли внаслідок тяжких захворювань а також те, що відповідачки мали змогу виконувати обов`язки по утриманню батька. Позивачка вважає, що відповідачки у своєму відзиві не спростували її пояснень відносно відсутності сплати аліментів на утримання батька та участі в додаткових витратах, чим фактично підтвердили обставини викладені у позові. Також , позивачка вважає, що відповідачки своїм твердженням ,що їм не було відомо про стан здоров`я батька, його матеріальний стан підтвердили твердження позивачки про відсутність піклування та дбайливого ставлення до батька, підтвердили факт ухилення від утримання батька. З посиланням на практику Верховного Суду просила позов задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2023 року було частково задоволено клопотання представника позивача адвоката Садиленко О.Л. про витребування доказів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023р. було залучено до участі у справі правонаступника третьої особи приватного нотаріуса Румянцеву Т.В. та закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2023року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Садиленка О.Л. про витребування медичних документів на ім`я ОСОБА_4 з лікарняної установи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Садиленко О.Л. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та просили суд позов задовольнити. Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні також пояснила, що в період з 2010року по 2015рік стан здоров`я ОСОБА_4 був задовільний, а вже в 2017році було виявлено онкологічне захворювання . ОСОБА_4 соромився сказати донькам ,що він є хворим на тяжку хворобу та потребує матеріальної допомоги. Вона особисто не зверталась за допомогою до доньок ,також не доповідала ним про стан його здоров`я. Стверджує, що доньки знали про стан здоров`я батька, оскільки вони спілкувались з родичкою ОСОБА_8 , яка їм про все доповідала.

Відповідачка ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, за участю її представника адвоката Зоц А.О., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просила відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Зоц А.О. проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Відповідачка та представник звернули увагу суду, що батько відповідачок ніколи не піклувався доньками, аліменти сплачував з заробітків час от часу, але окрім сплати аліментів не приймав участі в вихованні доньок , в їх ставленні в житті. Відповідачка пояснила, що її та сестри дитинство пройшло у страху і стресі пов`язаному з тим, що батько грав в азартні ігри. Були випадки його сильного побиття, приходили кредитори з погрозами. Також , відповідачка ОСОБА_2 звернула увагу суду , що батько ніколи не цікавився онуками і не виявляв бажання спілкуватись з ними. Вона свого часу намагалась привернути увагу батька до неї та сестри, але останній не намагався найти час на спілкування з ними. Ні вона , ні сестра не знали про наявність онкологічного захворювання та потреби батька в грошових коштах , а діагноз інсульт був встановлений ОСОБА_4 саме перед смертю. Позивачка не довела свідомого ухиляння відповідачів.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Т. В. в судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Допитана в якості свідка позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 не знала з поганого боку, він працював і платив аліменти на утримання доньок з заробітної плати. Акцентувала увагу суду, що саме доньки не вважали необхідним дзвонити батькові, дізнаватись про його стан здоров`я ,чи потребує він матеріальної допомоги, доньки також не приймали участь у похованні батька. ЇЇ дуже здивувало, що через 12 днів після смерті ОСОБА_4 дві його доньки звернулись до нотаріуса з відповідними заявами на прийняття спадщини. Бюджет їх з ОСОБА_4 сім`ї складав з виплат її та його пенсії, її виплат пов`язаних з втратою працездатності. Під час хвороби чоловіка ,дуже великі витрати були пов`язані з придбанням ліків, вона також була вимушена користуватись кредитними картками. Коли її чоловікові встановили діагноз онкологія, їм допомагали сусіди та її онук, а не доньки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що вона невістка позивачки. Підтверджує, що позивачка та її чоловік проживали разом за адресою : АДРЕСА_2 . В 2017році ОСОБА_4 захворів діагноз онкологія. Вона особисто допомагала позивачці придбанням ліків та продуктів харчування, робила уколи ОСОБА_10 , допомагала по господарству. Про доньок вона не знала, бачила один раз під час поховання. Суду пояснила, що не може достеменно стверджувати, що ОСОБА_4 намагався додзвонитись до доньок, не знає чи звертався він до них за допомогою .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 суду повідомив, що покійного ОСОБА_4 знав ще з 1973роки вони разом навчались у технікумі, потім разом працювали, поряд жили. Знає, що від першого шлюбу у ОСОБА_12 були доньки. Коли ОСОБА_4 захворів він допомагав ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тим, що возив хворого до лікарні, останній погано ходив. Знає зі слів ОСОБА_13 , що лікування дуже дороге і їй приходилось брати кредити на придбання ліків. Сам ОСОБА_12 ніколи не афішував його взаємовідносини з доньками.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 суду повідомив, що покійний ОСОБА_4 та його батько товаришували. Після смерті батька він продовжував спілкуватись з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .. Сім`я завжди жила бідно, а коли ОСОБА_12 захворів, ОСОБА_1 брала кредити на придбання ліків. Він чув, як колись ОСОБА_4 сказав, що на доньок надії не має. У зв`язку з чим була дана фраза він не знає. Особисто він декілька раз придбав ліки , всього витрати його складали на суму 200-500грн., також фізично допомагав- щось принести, пересунути. Допитана в якості свідка ОСОБА_15 суду повідомила, що позивачку ОСОБА_1 знає з 1991року, а з відповідачами вона родичка. В грудні 2021року ОСОБА_1 попросила її знайти ОСОБА_2 і передати, що батько тяжко хворий. В свою чергу вона попросила ОСОБА_16 , щоб та передала ОСОБА_2 , що батько дуже хворий. ОСОБА_16 потім їй сказала, що передала ОСОБА_17 відомості про батька. Особисто вона не була присутня при бесіді ОСОБА_18 з ОСОБА_19 чи ОСОБА_20 , суть бесіди не чула. З відповідачками вона не спілкується.

Допитана в якості свідка ОСОБА_21 суду пояснила, що вона є сусідкою, проживає за адресою : АДРЕСА_3 з 2019року, а покійного ОСОБА_4 знає з 2010року.Знала зі слів ОСОБА_4 , що у нього від першого шлюбу є дві доньки. Але чому він з ними не спілкувався не знала. Також ОСОБА_4 ніколи не говорив, що звертався до доньок за допомогою , а вони йому відмовили. Зі слів ОСОБА_22 знає, що доньки не допомагали грошима на придбання ліків, також не надавали гроші на поховання. Свідок зазначила, що знала про наявність у ОСОБА_4 онкологічного захворювання , а потім був інсульт. Вона допомагала сім`ї трошки грошима та по господарству.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_23 , який є онуком позивачки, суду повідомив. З 2018року він проживає у м. Київ. До ОСОБА_4 відносився, як до рідного дідуся. Знає, що останній з 2017року хворів на онкологічне захворювання, у зв`язку з чим перестав працювати , отримував пенсію. В 2021році дід переніс інсульт. Лікування було дуже дорогим і бабуся користувалась кредитними картками. Він, як міг допомагав бабусі в придбанні ліків. ОСОБА_4 ніколи не говорив про доньок, про допомогу від них. Знає зі слів бабусі, що родичі не допомагали їм з дідусем , а сам ОСОБА_4 не просив допомоги.

Допитана в якості свідка ОСОБА_24 суду повідомила, що позивачку знає з 90-х років, покійного ОСОБА_4 з дитинства, але ніколи не знала, що ОСОБА_12 був одружений і має доньок. Коли в 2017році ОСОБА_4 захворів на онкологію , вона спитала у позивачки, чи в є в нього родичі, щоб могли допомогти вона сказала, що у останнього є доньки від першого шлюбу. ОСОБА_1 ніхто не допомагав, вона сама доглядала за чоловіком ,який з 2020року був вже тяжко хворим , погано пересувався. Знає, що на придбання ліків позивачка брала кошти з кредитних карток. Вона особисто допомагала позивачці фізичними вправами.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснила, що доводиться родичкою відповідачкам, разом жили в одному будинку. ОСОБА_4 , його батьків, відповідачок та їх матір знає дуже добре. Спірна квартира свого часу належала батькам померлого ОСОБА_4 . ОСОБА_25 мешкала в вказаній квартирі з дитинства і до того часу, як ОСОБА_20 закінчила 11 класів. Потім, зазначену квартиру АДРЕСА_1 залишили ОСОБА_4 де він і проживав з ОСОБА_1 . Знає, що ОСОБА_4 грав в карти і із-за чого сім`я розпалася . Покійний ніколи не спілкувався з доньками, з онуками - всі родичи засуджували його поведінку та ставлення до доньок та сім`ї . За три-чотири місяці до смерті бачила ОСОБА_4 на вулиці , спілкувалась з ним , останній ні на чого не скаржився, допомоги , в тому числі грошової не просив. Знає, що в 2021році останній переніс інсульт, але про онкологічне захворювання вона дізналась вже після смерті дядька. Про те, що ОСОБА_4 знаходиться у лікарні , вона дізналась від родички ОСОБА_8 більше ніяких просьб не було і сам ОСОБА_4 її не про що не просив.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є рідною матір`ю відповідачок і колишня дружина ОСОБА_4 . Свідок в судовому засіданні підтвердила, що її колишній чоловік ОСОБА_4 зловживав азартними іграми, у зв`язку з чим почали з`являтись великі борги, чоловік переховувався від кредиторів, які з`являлись до них додому погрожували. Діти, особисто ОСОБА_19 , знаходилась в постійному стресі. Були випадки, коли ОСОБА_4 був дуже сильно побитий із-за картковий боргів, знаходився в лікарні ОСОБА_19 бачила батька в такому стані , просила її допомогти вилікувати його. У зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_4 вона вимушена була подати на розлучення. Батько не спілкувався з дівчатами, також він погано відносився до своїх батьків. Батьки ОСОБА_4 засуджували поведінку свого сина. В подальшому, саме вона та ОСОБА_7 доглядали батьків ОСОБА_4 , поховали їх, син не приймав участі в догляді за онкохворими батьками та їх похованні. В свою чергу , свекор заповідав ОСОБА_17 квартиру, в якій він жив. Підтвердила, що дійсно ОСОБА_4 платив аліменти на дівчат , але його постійно треба була шукати, де він працює, самостійно він не дбав, щоб виконавчий лист своєчасно переходив з одного місця роботи до іншого. Зі сплати аліментів були постійні борги. До 1991року вона разом з дівчатами мешкала в спірній квартирі АДРЕСА_1 , потім вони переїхали на іншу адресу, а в даній квартирі оселився ОСОБА_4 . Все дитинство діти прожили у стресі та жахітті пов`язаному з поведінкою батька, його зловживанням азартними іграми, а потім боргів внаслідок даного зловживання. ОСОБА_4 належним чином не виконував своїх обов`язків батька, не дбав про дітей, про їх розвиток, не знав чим вони займаються , які в них досягнення, він ніколи не спілкувався з онуками, не питав про них. Про хвороби ОСОБА_4 ні вона ні доньки не знали, як і не знали, що він потребує грошової допомоги.

Суд, заслухавши вступні слова сторін та їх представників, заслухавши свідчення позивачки яка була допитана в якості свідка, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи ,що відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є доньками ОСОБА_4 , що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження (т.1,а.с.82,88)

Прізвища відповідачок було змінено в наслідок укладення шлюбу ,що підтверджено відповідними свідоцтвами про укладення шлюбу: між ОСОБА_26 та ОСОБА_27 ( НОМЕР_1 від 11.02.1995р., актовий запис №87) та між ОСОБА_28 та ОСОБА_29 ( НОМЕР_2 від 25.07.1998р., актовий запис №539) (т.1,а.с.89-90)

15 серпня 1983року було розірвано шлюб між ОСОБА_27 та ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_3 (т.1,а.с.92)

Відповідачкою ОСОБА_2 було надано до відзиву на позовну заяву копії свідоцтв про смерть батьків ОСОБА_27 ОСОБА_30 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_31 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ,та копію лікарського свідоцтва про смерть №14 від 28.06.2009р. ОСОБА_31 з відміткою, що даний лікарський документ був виданий ОСОБА_6 матері відповідачок (т.1,а.с.93- 96)

19.08.2000р. було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про одруження НОМЕР_4 (т.1,а.с.10)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Дніпро, про що було зроблено актовий запис №2747 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_5 (т.1,а.с.11)

Квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 на праві власності ,що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 28.09.2000р.(т.1,а.с.12)

Позивачкою на підтвердження своїх доводів, щодо сумісного проживання , догляду та витрат було надано до суду акт №1/515 складений в присутності сусідів та підписаний директором ТОВ «Управбуд «Західний» Жук А.(т.1,а.с.13)

Також, позивачкою було надано документи на підтвердження втрати нею 50% працездатності, а саме довідка МСЕК від 10.12.1986р.(т.1,а.с.14)

З наданої позивачкою лікарської документації вбачається, що ОСОБА_4 було встановлено діагноз злоякісне новоутворення шкіри 01.01.2017р.(т.1,а.с.15)

Також, позивачкою було надано результати проведеного ОСОБА_4 . МРТ головного мозку від 08.09.2021р. , та втрати на проведення МРТ(т.1,а.с.16-19)

На підтвердження витрат на придбання ліків позивачкою було надано копії чеків з аптек (т.1,а.с.20-23)

На підтвердження стану здоров`я спадкодавця та тяжкості захворювань позивачка надала до суду копії її звернень на гарячі лінії медичних закладів ,щодо госпіталізації ОСОБА_4 та копії медичних карток з відповідними висновками лікарів (т.1,а.с.34-47)

На підтвердження витрат на придбання ліків позивачкою було надано виписки про рух коштів з банківської картки на її ім`я(т.1,а.с.48-56)

Позивачкою було надано інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ,що підтверджують наявність майна у відповідачок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.1,а.с.57-58)

Представником позивачки також було надано до суду відомості з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 12.10.2022р. про наявність транспортних засобів, які зареєстровані на ім`я відповідачок(т.1,а.с.143)

На виконання ухвали суду про витребування доказів- з КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №6» ,на адресу суду ,було надано копію амбулаторної картки на ім`я ОСОБА_4 . Зазначена копія медичного документа підтверджує наявність захворювань у ОСОБА_4 на які посилається позивачка, та надання йому лікування та медичної допомоги(т.1,а.с.177-178)

Також, на виконання ухвали суду від 12.10.2023р. про витребування доказів з КНП «Міська клінічна лікарня №6» надійшли до суду копії медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_4 , які підтверджують наявність онкологічного захворювання у останнього, його обстеження, протокол лікування.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Ці обставини сторони підтверджують ,як і те, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 в силу вимог ст. 1261 ЦК України є позивачка ОСОБА_1 , як дружина покійного ОСОБА_4 та відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є доньками покійного.

Вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_4 , що підтверджено відповідними правовстановлюючими документами по справі.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 цього ж кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Отже, для правильного застосування положень статті 1224 ЦК України, потрібно визначати підстави позову, тобто фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги при усуненні відповідача від права на спадкування.

Звертаючись з зазначеним позовом до суду, позивачка акцентувала увагу на те, що відповідачки є доньками спадкодавця , свого часу отримували від батька аліменти, знаходились у нього на утриманні і в силу ст.202 ч.1 СК України повинні були утримувати батька, оскільки він був непрацездатним, хворим на тяжку хворобу та потребував грошової допомоги від дітей. Також, позивачка акцентувала увагу, що діти покійного мали змогу надавати грошову допомогу батькові, оскільки мають статки, власні автомобілі, квартири та дохід, але ухилялись від надання допомоги, і не цікавились станом здоров`я батька.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено , що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Як роз`яснено в ч. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Тобто, необхідними умовами для усунення особи від права на спадкування є встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги й факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво й потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Виходячи з тлумачення вказаної вище норм закону, суд вважає, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця необхідно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Вирішуючи спір про усунення від права на спадкування, суди мають дійти висновку, що відповідно до положень ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин, а саме:

- усунення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання,

- перебування спадкодавця в безпорадному стані,

- надання допомоги саме спадкоємцем.

При встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця необхідно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

А відтак, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 233/6868/15-ц (провадження № 61-5921св18), від 30 травня 2018 року у справі № 753/21722/13-ц (провадження № 61-21194св18), від 18 липня 2018 року у справі № 390/1635/15-ц (провадження № 61-7243св18).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з серпня 2000 року та проживали разом за адресою6 АДРЕСА_2 .

У той же час, відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали окремо від спадкодавця, в різних районах міста , разом із своїми сім`ями.

В судовому засіданні було встановлено, що між батьком та дітьми був відсутній родинний зв`язок , вони не спілкувались між собою тривалий час.

З матеріалів справи вбачається, що в січні 2017року ОСОБА_4 було встановлено діагноз злоякісне новоутворення шкіри , в подальшому в вересні 2021року у нього стався інсульт.

Таким чином, враховуючи досліджені матеріали справи та медичні документи , суд вважає , що в судовому засіданні було встановлено факт того, що ОСОБА_4 було встановлено діагноз онкологічне захворювання ще в січні 2017року .

На підтвердження витрат на придбання ліків стороною позивача було надано до суду роздруківку товарних чеків за вересень 2021року на суми :897грн.80коп,150грн.,190грн.,240грн., оплата витрат за МРТ на загальну суму 2150грн., та роздруківка руху коштів по рахунках АТ КБ «Приватбанк».

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008року за №7факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

При цьому, у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи зазначив, що виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Та обставина, що відповідачі не спілкувались з батьком протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Позивачкою не надано доказів того, що відповідачі ухилялися від надання допомоги померлому. При цьому, позивачка не навела, якої конкретної допомоги потребував спадкодавець, від надання якої відповідачі самоусунулись. Матеріали справи не містять доказів, що відповідачі свідомо ухилялись від надання матеріальної допомоги померлому. Також, матеріалами справи та показами свідків не підтверджено факту звернення померлого чи його дружини до доньок за допомогою, і те, що останні знали про наявність захворювань батька ще з 2017року , при первинному встановлені діагнозу. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що померлий потребував матеріальної допомоги, а відповідачі могли надати її.

Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, у позивачки відсутні порушені права та інтереси, оскільки її право на отримання спадщини не порушено.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для усунення від права на спадщину відповідачок, а тому позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволені позову, суд на підставі п.п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України ,судові витрати пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору у розмірі 1 984грн.80коп. - покладає на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1223-1224 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 51, 76-81, 84, 90, 141,259, 263, 268, 273 ЦПК, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Таміла Везіровна, про усунення від права на спадкування відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1 984,80 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ;

третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Таміла Везіровна, АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складено 14 грудня 2023 року.

Суддя В.М. Федотова