ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4227/23 Справа № 197/491/22 Суддя у 1-й інстанції - Шевченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О

сторони

позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року, ухваленого суддею Шевченко О.В. в смт. Широке Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У липні 2022 року позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтуванні позову зазначено, що 26.07.2018 між сторонами було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок та встановив ліміт у сумі 200 000 грн.

Відповідач зобов`язання за вказаною угодою належним чином не виконала, у результаті чого станом на 06.06.2022 виникла заборгованість у сумі 166 265,21 грн., яка складається з : 78 144,83 грн тіло кредиту; 76 866,46 грн прострочка за тілом кредиту; 573,10 грн відсотки за кредитом;10 680,82 грн неустойка.

Просив суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором в суммі 166 265,21 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2493,98 грн .

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач АТ «СЕНС БАНК», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позовні вимоги.

При цьому, скаржник зазначає, що відповідач не заперечував проти позову, відзив на позов не надав, не надав жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо суми заборгованості повністю або частково, не надав свого контррозрахунку заборгованості. Позивач вказує на те, що до позовної заяви були додані письмові доказти, які підтверджують обставини справи, а саме кредитний договір та оригінал розрахунку заборгованості, які підтверджують неявність невиконаних відповідачем зобов`язань по поверненню кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 26.07.2018 відповідач підписала оферту на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого, згідно з пп. 1 п. 1.2 Статуту АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до відомостей з ЄДР від 21.12.2022 у позивача змінилась назва на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також коротка назва на АТ «Сенс Банк».

Згідно з розділом І Оферти тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб.

Відповідно до розділу ІІІ Оферти ліміт кредитної лінії 200000 грн. Процентну ставку за користування коштами Відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою запропоновано встановити у розмірі 24 % річних. Тип процентної ставки фіксована.

Згідно з розділом IV Оферти обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн (арк. с. 21).

Публічна пропозиція АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб не містить підпису відповідача, а також дати ознайомлення з нею (арк. с. 6-19).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом станом на 06.06.2022 залишок кредиту 166 265,21 грн (арк.. с. 20).

Відповідно до паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачем 26.07.2018, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті (арк. с. 22).

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, виходив з того, що позивачем не надано Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, які містять підпис відповідача. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що саме ця Публічна пропозиція, надана позивачем, є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме цю Публічну пропозицію мала на увазі відповідач, підписуючи оферту, тому вказану Публічну пропозицію АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Розрахунок заборгованості за кредитом не може підтверджувати наявність кредитної заборгованості відповідача, оскільки не є документом первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та повністю погоджується з доводами сторони Позивача, викладеними ів апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Так, позивач на підтвердження заявлених позовних вимог суду надав наступні докази: Публічну пропозицію АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.6-19); розрахунок заборгованості (а.с.20); Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2018 (а.с.21); Паспорт споживчого кредиту (а.с.22- зворот); копію паспорта ОСОБА_1 (а.с.23-24).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.

Наведені вище, надані позивачем докази зокрема: Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 26.07.2018, яка підписана відповідачем; Паспорт споживчого кредиту також підписаний відповідачем, де зокрема зазначена інформація щодо реальної річної ставки -14%, тип кредитної ставки фіксована, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання зобов`язання, штраф за прострочення внесення мінімального платежу, підтверджують приєднання ОСОБА_1 до умов договору в розумінні положень статті 634 ЦК України, оскільки, підписавши ці документи, відповідач особисто ознайомилася з запропонованими їй умовами кредитування, тобто була обізнана з умовами на яких отримала наданий позивачем кредит, а отже банк має право вимагати від позичальника виконання умов договору в частині повернення тілу кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також неустойки.

У позові банк просив стягнути окрім тіла кредиту 78 144,83 грн., прострочки по тілу 76 866,46 грн., відсотки за кредитом 573,10 грн. та неустойку 10 680,82 грн. станом на 06.06.2022.

У Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 26.07.2018 року передбачено штраф за прострочення виконання мінімального платежу 100 грн. в день і одноразового за кожний факт виникнення прострочення 300 грн. в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів (а.с.22- зворот).

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розрахунком заборгованості підтверджено видачу відповідачу грошових коштів, користування ними, а також часткове погашення кредиту, розрахунок відповідачем не спростовано, свого розрахунку заборгованості суду не надано, а відтак позивач має право на повернення наданих кредитних коштів, процентів за користування кредитом та неустойки у виді штрафу, оскільки сторони при укладені кредитного договору обумовили усі його істотні умови.

Отже, надавши відповідачу грошові кошти кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 06.06.2022 становить 166 265,21 грн. та складається із: тіла кредиту в сумі 78 144,83 грн.; прострочки по тілу 76 866,46 грн.; процентів за кредитом 573,10 грн. та неустойки в розмірі 10 680,82 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

З огляду на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, рішення суду слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, належним чином не оцінив надані сторонами докази, надав неправильну правову оцінку доводам та доказам позивача, ухвалене судове рішення суду першої інстанцій підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати зі сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позову позивач згідно з платіжним дорученням сплатив судовий збір у розмірі 2493,98 грн. (а.с.1), а за подачу апеляційної скарги 3 740,97грн.

Зважаючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги в повному обсязі, на користь позивача слід стягнути з відповідача судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в загальному розмірі 6 234,95 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: вул.В. Васильківська, 100, м.Київ, 03150, МФО 300346, п/р № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором №630982352 від 26 липня 2018 року в загальному розмірі 166 265,21 грн. (сто шістдесят шість тисяч двісті шістдесят п`ять тисяг гривень 21 копійку) та складається із: тіла кредиту в сумі 78 144,83 грн.; прострочки по тілу 76 866,46 грн.; процентів за кредитом 573,10 грн. та неустойки в розмірі 10 680,82 грн. та 6 234,95 грн. (шість тисяч двісті тридцять чотири гривні 95 копійок) судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: