КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року місто Київ.

Справа 753/2293/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/7697/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О. Ф., Стрижеус А.І.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року (ухвалене у складі судді Колесника О. М., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 61 779 грн 68 к., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 49 851 грн 04 к., та заборгованості по відсоткам нарахованими на прострочений кредит у розмірі 11 928 грн 64 к., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 20 березня 2023 року подала безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочений кредит у розмірі 11 928 грн 64 к., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн, та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову в частині стягнення відсотків на прострочений кредит та витрат по сплаті судового збору - відмовити.

Апеляційна скарга аргументована тим, що оскаржуване рішення ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Вказує, що Відповідач не був належно повідомлений про розгляд справи, а тому не зміг скористатися своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.

Посилаючись на встановлені судом першої інстанції обставини, відповідач також зазначає, що у період з 17 травня 2021 року по 19 травня 2021 року, Відповідач з метою погашення суми заборгованості за кредитною лінією по картці №НОМЕР_1 , неодноразово намагався увійти в систему інтернет-банкінгу «Приват24», про те з причин, що не залежали від Відповідача, доступ до своїх рахунків він не отримав.

20 травня 2021 року Відповідач звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк» другого столичного №9 для погашення заборгованості по кредитній картці № НОМЕР_1 , однак банком було проведено блокування рахунків Відповідача, внаслідок чого здійснити погашення заборгованості відповідно до договору стало неможливим. Ні касир, ні заступник керівника відділення АТ КБ «Приватбанк» другого столичного №9 не змогли пояснити Відповідачу причини блокування рахунків. Факт звернення Відповідача до відділення АТ КБ «Приватбанк» з метою погашення заборгованості підтверджується заявою від 20 травня 2021 року за вх.№ 464-ВБ.

Також з метою погашення заборгованості Відповідач 20 травня 2021 року звернувся до керівника відділення АТ КБ «Приватбанк» другого столичного №9 із заявою за вх. №30389826 про закриття рахунків та перерахування залишків коштів. У заяві зазначено, що у разі наявних невиконаних Відповідачем зобов`язань перед банком за укладеними договорами, в тому числі кредитними, прошу погасити заборгованість перед банком за рахунок наявних коштів на рахунках, відкритих на ім`я Відповідача, в тому числі за рахунок основної суми вкладу. Відповідно до відмітки уповноваженої особи банку на даній заяві рахунки Позивачем закриті 21 травня 2021 року натомість заборгованість за кредитною лінією по картці №НОМЕР_1 за рахунок основної суми вкладу не стягнуто, що є порушенням п. 1.1.3.1.6. Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 25)Позивачем.

09 червня 2021 року Відповідач звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк» другого столичного №9 із заявою (референс №210610РВ1ЧКІ62) про стан розгляду заяв за вх. № 30389826 та вх. №464-ВБ від 20 травня 2021 року та заявою (референс № 210610РВЖ.І75) про надання виписки про рух грошових коштів та нарахування банком комісії за користування кредитними коштами (копії заяв додаються).

16 червня 2021 року Відповідач знову звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк» другого столичного №9 із заявою за вх. 634-ВБ (референс № 210616РВІЧКЮ8) про надання довідки щодо наявної заборгованості по картці Золота картка «Універсальна» за № НОМЕР_1 .

Станом на 05 листопада 2021 року та і на момент подання апеляційної скарги відсутня жодна відповідь на подані заяви від 09 червня 2021 року та 16 червня 2021 року в порушення ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян» та п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 25).

05 листопада 2021 року Відповідачем на Голову правління АТ КБ «Приватбанк» направлено заяву про реструктуризацію кредитної заборгованості по кредитній картці № НОМЕР_1 . Відповіддю АТ КБ «Приватбанк» від 20 листопада 2021 року за вх. № 20.1.0.0.0/7-211112/2502 зазначено, що для вирішення питання щодо погашення заборгованості за кредитним договором призначений відповідальний співробітник ОСОБА_3 (копія заяви та відповіді додається). Починаючи з моменту отримання даної відповіді відповідальний співробітник Позивача на будь-який вид зв`язку з Відповідачем не виходив. Відповідно до матеріалів справи вже 14 січня 2022 року Позивач направив до суду позовну заяву про стягнення заборгованості.

Зважаючи на вищезазначене, відповідач вважає, що саме службова недбалість та бездіяльність службових осіб АТ КБ «Приватбанк» (Позивача), що полягала у безпідставному блокуванні рахунків Відповідача відкритих в АТ КБ «Приватбанк», не роз`яснення причин такого блокування, ненадання іншої можливості погасити кредитне зобов`язання, не реагування на численні запити та заяви Відповідача, невиконання своїх обов`язків відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п. 1.1.3.1.9.. п. п. 1.1.3.1.6) призвело до прострочення Відповідачем пільгового періоду встановленого для повернення кредитних коштів у 55 днів за кредитною лінією по картці №НОМЕР_2 та безпідставного нарахування відсотків за прострочений кредиту розмірі 11 928,62 грн, при тому, шо Відповідачем вживалися усі можливі заходити для погашення заборгованості

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

02 травня 2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких він просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду в частині стягнення тіла кредиту відповідачем не оскаржується, а тому не переглядається.

Стосовно вирішення позовних вимог про стягнення відсотків, апеляційний суд встановив.

03 червня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Як свідчать матеріали справи, копія зазначеної ухвали разом з копією позовної заяви з додатками були направлені відповідачу на поштову адресу за місцем реєстрації останнього (а.с. 77), однак конверт повернувся як не отриманий з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 79). Після повторного направлення зазначених документів (а.с. 80), конверт так само повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 81).

За правилом частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Порядок повідомлення учасників справи про розгляд справи встановлений статями 128 - 130 ЦПК України, про належне повідомлення особи про вчинення відповідної процесуальної дії може свідчити розписка. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

За правилом частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа. Ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог частини п`ятої статті 128 цього Кодексу (частина друга, п`ята статті 187 ЦПК України).

Статтею 190 ЦПК України передбачено надіслання копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів, а саме ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Положеннями статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Неповідомлення судом учасників процесу про розгляду справи є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 3 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявна у матеріалах справи повістка-повідомлення не може вважатися належним повідомленням учасника справи в порядку спрощеного позовного провадження , оскільки це не відповідає вимогам частини першої статті 130 ЦПК України, якою передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Виходячи з наведеного, у даній справі суд першої інстанції не мав передбачених законом підстав для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності пред`явлених вимог без належного повідомлення позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, чим позбавив останнього реалізувати свої процесуальні права, в тому числі заявити клопотання про витребування доказів, які він самостійно не мав змоги заявити і якими обґрунтовував свої вимоги щодо предмета спору.

Внаслідок такого розгляду справи суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Отже, доводи відповідача про його неналежне повідомлення про розгляд справи у Дарницькому районному суді м. Києва в порядку письмового провадження, що призвело до порушення його прав на ефективний і справедливий судовий захист, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження.

Згідно із абзацом 2 частини другої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи(частина друга статті 376 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) викладено правовий висновок про те, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.

За таких обставин районний суд, розглядаючи вимоги про стягнення відсотків не дотримався умов проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та ухвалив рішення в цій справі з порушенням вимог процесуального законодавства, а відтак оскаржуване рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з наведених вище мотивів не може бути залишене в силі та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню.

Вирішуючи позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення відсотків, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення відсотків підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із його суті.

Відповідно до положень ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.

Відповідач не здійснював платежі в рахунок погашення суми кредиту, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Судом встановлено, що 21 лютого 2012 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір № б/н на відкриття карткового рахунку та обслуговування картки, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання Банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення.

За час дії договору відповідач отримав 4 картки, остання зі строком дії до 13.07.2020 року.

Станом на 10 січня 2022 року у відповідача утворилась заборгованість, розмір якої підтверджується розрахунком позивача: 49851 грн.04 коп. борг по тілу кредиту та 11 928 грн. 64 коп. борг за відсотками. Відповідач не заперечує факту укладання такого договору, а також не заперечує, розмір заборгованості визначеної позивачем.

Відповідач не заперечує, що умовами укладеного ним договору був передбачений обов`язок сплачувати відсотки.

Позиція відповідача в цій справі ґрунтується на тому, що він не зміг погасити борг через блокування його рахунків та через не надання відповідей на його звернення.

Як вказує відповідач в своїй апеляційній скарзі, він з метою погашення заборгованості намагався увійти в систему інтернет-банкінгу «Приват24», проте доступ до рахунків не отримав. Згодом відповідач дізнався про заблокування своїх рахунків. З метою погашення заборгованості Відповідач подавав заяви про закриття рахунків та перерахування залишків коштів, про надання довідки щодо наявної заборгованості, про реструктуризацію кредитної заборгованості, однак на жодну заяву позивачем не було надано відповіді. Тому відповідач вважає, що, оскільки прострочення заборгованості відбулось не з його вини, відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості по відсоткам нарахованим на прострочений кредит.

Однак вказані доводи ОСОБА_2 не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині з наступних підстав.

З аналізу Виписки за договором № б/н за період 21.02.2012 - 12.01.2022 р.р. та Розрахунку заборгованості за вказаним договором слідує, що на картку № НОМЕР_1 надходили кошти, в тому числі і від ОСОБА_4 , в період подання зазначених в апеляційній скарзі заяв. Так, 03 травня 2021 року відбувся переказ від ОСОБА_4 коштів у розмірі 140 грн 80 коп, які були перераховані на погашення заборгованості. Таке погашення відбулось і 24 травня 2021 року.

Ці факти спростовують доводи ОСОБА_2 про порушення п. 1.1.3.1.6. Умов та правил надання банківських послуг, а також твердження відповідача про те, що останній не мав можливість погасити заборгованість по кредиту через блокування рахунків Відповідача.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання запропоноване боржником, або не вчинив дії, що встановлені договором чи актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відповідач не довів, що він звертався до каси банку з метою повернення боргу, а в нього не прийняли грошові кошти на повернення боргу.

Відсутність можливості повернути борг через систему "Приват" не свідчить, що мало місце прострочення кредитора в розумінні ЦК України.

Не надання відповідей на звернення також не доводять факту прострочення кредитора.

Не задоволення заяви про реструктуризацію боргу також не звільняє боржника від обов`язку погашати борг.

Суду також не було надано достовірних та беззаперечних доказів того, що у відповідача був вклад у банку і позивач мав можливість погасити борг за рахунок вкладу, провівши списання. Сам факт подачі різного роду заяв не доводить наявність договірних відносин між сторонами.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть слугувати доказами тверджень відповідача щодо того, що прострочення заборгованості відбулось не з вини боржника, а з вини кредитора.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення відсотків підлягає скасуванню з ухваленню нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог.

За приписами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове судове рішення, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що за результатами апеляційного перегляду з відповідача стягуються такі ж суми, як і просив позивач, відповідно рішення районного суду в частині стягнення судового збору не змінюється, а судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на відповідача.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 листопада 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення відсотків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість по відсоткам нарахованим на прострочений кредит у розмірі 11 928,64 грн.

В частині стягнення судового збору рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик

А.М. Стрижеус