Провадження № 2/742/354/23
Єдиний унікальний № 742/410/23
РІШЕННЯ
12 червня 2023 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретарів судового засідання Шептун В.В., Сороки Ю.О. розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє самостійно та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , представник позивача адвокат Зарічна Лариса Анатоліївна до ОСОБА_3 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 травня 2022 року о 14 год. 50 хв. в м. Прилуки Чернігівської області по вул. Київській, поблизу будинку №16, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не врахував дорожньої обстановки, не зменшив швидкості, щоб в разі потреби зупинитись, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , чим порушив п.2.3 «б» та п.18.1 ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, неповнолітня ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. За наслідком даної ДТП було порушено відповідне кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України. Проте, у зв`язку із тим, що тілесні ушкодження, які були отримані ОСОБА_2 внаслідок даної ДТП відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, кримінальне провадження було закрито, а відносно винуватця ДТП складено протокол за ст.124 КУпАП. Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено відповідне стягнення. Внаслідок отриманих в даній ДТП тілесних ушкоджень, неповнолітня ОСОБА_2 проходить лікування та реабілітацію по даний час, про що свідчать консультативні висновки лікарів. Також, були понесені витрати на її транспортування до лікарень в міста Чернігів та Київ для лікування та обстеження. По даний час ОСОБА_2 вимушена проходити лікування та по даний час є витрати на ліки. Також, внаслідок ДТП було розбито телефон, який належав ОСОБА_2 . Станом на сьогоднішній день сума витрат складає: придбання нового телефону 6 648,90 грн.; витрати на обстеження та ліки 3 711,50 грн.; витрати на транспортування (бензин) до лікувальних установ 6 168,25 грн. Разом сума складає 16 528,65 грн. Проте, з часу ДТП ні водій, який допустив порушення правил дорожнього руху, ні страхова компанія не провела відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди. В даному конкретному випадку пережиті ОСОБА_2 негативні емоції досягли певного рівня «страждань». Нанесення неповнолітній потерпілій тілесних ушкоджень внаслідок ДТП в будь-якому випадку викликає негативні емоції, оскільки наслідки події зумовили відхилення від звичного устрою життя, необхідність витрачання часу діагностики та лікування, а це несе вплив психоемоційному стану всіх членів сім`ї. Вважає, що моральна шкода в розмірі 50 000 грн. буде належною компенсацією розміру тих моральних страждань, яких зазнала неповнолітня ОСОБА_2 . На час скоєння даної ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована у ТДВ «СК «Кредо», а тому питання щодо відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди також покладається і на страхову компанію, в межах страхового ліміту, визначеного Законом та страховим полісом, з урахуванням наявного розміру франшизи.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 24 січня 2023 року дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке було відкладено до 14 квітня 2023 року.
14 квітня 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу за позовною заявою ОСОБА_1 , що діє самостійно та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ТДВ «СК «Кредо» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, яке відкладено до 12 червня 2023 року.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Згідно письмової заяви просили розгляд справи проводити без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Згідно письмового клопотання представника відповідача адвоката Матвієнка В.М. просить розгляд справи проводити без участі сторони відповідача та не заперечує щодо прийняття рішення за наявними письмовими доказами. При прийнятті рішення просить врахувати, що при поданні позову про стягнення моральної шкоди позивачем не було сплачено судовий збір, який сплачується окремо за подання позову про стягнення моральної шкоди. Крім того, стороною позивачів необґрунтовано та невмотивовано розмір стягнення нібито завданої моральної шкоди, який визначають як 49 506 грн. 01 коп. У прохальній частині позовної заяви позивачі просять стягнути судові витрати, при тому що не вказують яким чином необхідно провести стягнення і покладають визначення такого на суд, що суперечить вимогам ЦПК, адже суд на власний розсуд не може приймати такого рішення. Просить відмовити у стягненні з ОСОБА_3 правничої допомоги, адже при поданні позову сторона позивачів не вказує з кого саме таку необхідно стягнути, оскільки лише на припущеннях суд не може прийняти таке рішення.
Представник ТОВ «Страхова компанія «Кредо» в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Згідно поданої відповіді на відзив представник позивача вказує на необґрунтованість заперечень відповідача, оскільки підставами звернення до суду стало те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, неповнолітня ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та ніяким чином не було відшкодовано завданих збитків відповідачами. У поданому відзиві, на думку, представника ТДВ СК «Кредо», позивачем не було надано доказів, а саме: виписки з медичного закладу із зазначенням в ній інформації щодо доставки, розміщення, утримання, діагностики, лікування, протезування та реабілітації та акту виконаних робіт по транспортуванню доньки. Вказує, що до позовної заяви було надано докази про проходження діагностики та також долучено до відзиву направлення та призначення лікування лікарями. Також, так як транспортування потерпілої здійснювалось особистим автомобілем батька до закладів охорони здоров`я, то витрати були здійснені лише на придбання бензину. Важливо те, що внаслідок ДТП ОСОБА_2 проходить лікування та реабілітацію по даний час, про що свідчать консультативні висновки лікарів та направлення лікарів. Проте, ні винний в скоєнні ДТП ОСОБА_3 , ні ТДВ «СК «Кредо» на даний час не проводив відшкодування завданої шкоди. Оскільки вина відповідача щодо скоєння ДТП та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 повністю встановлена постановою суду, кошти витрачені позивачем на лікування доньки підтверджені належним чином. Проте, наявні факти не вчинення відповідачем заходів з відшкодування завданої шкоди протягом певного періоду. В даному конкретному випадку пережиті сім?єю Самойленків негативні емоції досягли певного рівня «страждань». Нанесення неповнолітній ОСОБА_2 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП у будь-якому випадку викликає негативні емоції, оскільки наслідки події зумовили відхилення від звичного устрою життя, необхідність витрачання часу діагностики та лікування, а це несе вплив психоемоційного стану всіх членів сім`ї. Щодо судових витрат зазначено, що позивачем було заключено договір про надання правової допомоги із АБ «Лариси Зарічної», в якому визначено як обсяг послуг, які має надати виконавець, так і вартість цих послуг. У позовній заяві також було детально описано характер правничої допомоги, який надавався стороні позивача, що в повній мірі відповідає Рекомендаціям щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 16.04.2021 року №99, та підтверджується Актом виконавчих робіт. За таких обставин, є всі законні підстави для задоволення як основних позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 02 травня 2022 року на вулиці Київській в м. Прилуках поблизу будинку №16, так і витрати, пов`язаних із розглядом даної справи: по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як зазначено у ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Крім того, рішенням Конституційного Суду від 09 липня 2002 року за №15-рп/2002, визначено, що кожна особа має вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, а тому така можливість не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту.
Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.
За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року за №1961-IV.
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).
Згідно ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом закону №1961-IV (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Як передбачено ст.1194 ЦК у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК).
Відповідно до ст.511 ЦК зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно чч.1 та 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808 цс15.
З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП особа, яка завдала шкоду. Така особа, відповідно до ст.1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом установлено, що відповідно до копії Поліса №АР/2295806 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17 грудня 2021 року, ОСОБА_3 було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 у ТДВ «CK «Кредо». Згідно якого ТДВ «CK «Кредо» взяло на себе зобов`язання компенсувати ліміт завданої життю і здоров`ю - 260 000 грн. та ліміт завданої шкоди майну - 130 000 грн. у випадку завданої дорожньо-транспортною пригодою. Франшиза по договору складає 1 300 грн. Строк дії полісу з 18 грудня 2021 року по 17 грудня 2022 року, включно (а.с.9, 30 зворот, 31).
Матеріалами справи підтверджено, що 02 травня 2022 року о 14 год. 50 хв. в м. Прилуки Чернігівської області по вул. Київській, поблизу буд.№16, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Audi A6», д.н.з НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не врахував дорожньої обстановки, не зменшив швидкості, щоб в разі потреби зупинитись в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , чим порушив п.2.3 «б» та п.18.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження, пішохід тілесні ушкодження.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18 липня 2009 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , батьками якої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.7).
Згідно копії постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 31.10.2022 (а.с. 10, 11).
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
При цьому, суд бере до уваги, що у кримінальній справі з`ясовуються обставини скоєння ДТП та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, а тому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не має права перевіряти обставини ДТП і робити висновки про відповідальність осіб причетних до цієї ДТП.
Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.
За таких обставин, суд вважає, що не підлягає доказуванню той факт, що 02 травня 2022 року трапилася дорожньо-транспортна пригода в тому числі за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 .
Вирішуючи питання про відшкодування позивачу спричиненої матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Необхідною підставою для покладення на особу відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірних дій відповідача, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, й довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.
Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок, як обов`язкова умова відповідальності за заподіяні збитки, полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15, 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18)).
Так, щодо заявлених вимог позивача про стягнення коштів у розмірі 6 648,90 грн. за пошкоджений внаслідок ДТП мобільний телефон «XIAOMI Redmi 9T», суд не вбачає підстав для стягнення, оскільки позивачем не надано доказів пошкодження вказаного мобільного телефону саме в результаті даної ДТП.
У відповідності до статті 23 Закону України шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є в тому числі, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом та/або іншим ушкодженням здоров`я.
В силу ст.ст. 24, 29 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Протиправність дій відповідача по відношенню до позивача підтверджується вище зазначеною постановою Прилуцького міськрайонного суду від 18.10.2022 та постановою про закриття кримінального провадження, в яких встановлені обставини отримання ОСОБА_2 травми внаслідок ДТП, винуватцем якої є відповідач по справі ОСОБА_3 .
Обставини ДТП, встановлені судом, отримані тілесні ушкодження позивачем внаслідок цього ДТП, їх ступінь та характер не оспорюються відповідачем.
Відповідно до копій направлень сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області від 09.05.2022 та 16.05.2022 ОСОБА_2 направлено на консультацію до кардіоревматолога дитячого, невролога дитячого та психіатра (а.с.42,43).
Відповідно до копії направлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Прилуцької районної ради Чернігівської області від 09.05.2022 вбачається, що ОСОБА_2 направляється на консультацію в ОХМАТДИТ до лікаря невролога та ортопеда (а.с.44).
Згідно запису в медичній карті від 09 травня 2022 року ОСОБА_2 направлено на МРТ або КТ головного мозку (а.с.44 зворот).
Згідно копії консультативного висновку дитячого невролога КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» від 15 вересня 2022 року ОСОБА_4 встановлено діагноз: розлади вегетативної нервової системи з церебральними ангіоспазмами. Рекомендовано: ЕЕГ, екстракт валеріани, огляд з даними ЕЕГ (а.с.11 зворот).
Згідно копії довідки КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» від 15 вересня 2022 року ОСОБА_4 встановлено діагноз: гостра реакція на стрес (а.с.12).
Дослідивши надані позивачем докази на придбання бензину, суд вважає, що належними, допустимими та достатніми доказами, у розумінні статей: 77, 78, 80 ЦПК України, понесених позивачем витрат на транспортування ОСОБА_2 до лікувальних установ м. Києва(11.05.2022) та м. Чернігова (15.09.2022)є оригінали наступних фіскальних чеків: на суму 766,80 грн. від 10.05.2022 року, на суму 766,80 грн. від 10.05.2022 року, на суму 766,80 грн. від 10.05.2022 року, на суму 550,35 грн. від 10.05.2022 року, на суму 1 237,50 грн. від 15.09.2022 року. Фіскальний чек на суму 2 080 грн. від 04.06.2022 року, судом не приймається, оскільки позивач не надав доказів транспортування ОСОБА_2 в цей період до медичних установ. Таким чином, загальна сума понесених позивачем витрат на транспортування ОСОБА_2 до лікувальних установ, яка підлягає до стягнення з ТДВ «СК «Кредо» становить 4 088 грн. 25 коп.
Крім того, як зазначає позивач в позовній заяві внаслідок отриманих ОСОБА_2 травм та відповідно до наданих квитанцій було проведено медичне обстеження та придбано ліків на загальну суму в розмірі 3 711 грн. 50 коп.
11 травня 2022 року в Медичному центрі «Омега-Київ» ОСОБА_4 , 2009 року народження, було проведено: УЗД судин шиї та судин голови (дуплексне сканування) вартістю 700 грн.; МРТ головного мозку вартістю 1 170 грн.; КТ органів грудної порожнини вартістю 1 170 грн., що підтверджується копіями Актів про надані медичні послуги для пацієнта від 11.05.2022 (а.с. 13,14).
Щодо стягнення з ТДВ «СК «Кредо» на користь позивача витрат за проведене ОСОБА_2 : УЗД судин шиї та судин голови (дуплексне сканування) у розмірі 700 грн. та МРТ головного мозку в розмірі 1 170 грн., які сплачені позивачем 11.05.2022 року підлягає задоволенню, оскільки такі проведено за рекомендацією лікаря. Одночасно судом не приймається до уваги оплата позивачем КТ органів грудної порожнини в розмірі 1 170 грн., оскільки для проведення такого в матеріалах справи відсутнє призначення лікаря.
Дослідивши надані позивачем докази щодо витрат на придбання ліків, суд вважає, що такі не підлягають до задоволення, так як відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 згідно призначення лікаря було рекомендовано прийом екстракту валеріани, а в наданих фіскальних чеках на придбання ліків, даний препарат відсутній.
Таким чином, загальна сума понесених позивачем витрат на транспортування ОСОБА_2 до лікувальних установ та лікування, яка підлягає до стягнення з ТДВ «СК «Кредо» на користь позивача становить 5 958 грн. 25 коп. (4 088,25 грн. + 1 870 грн.)
Крім того, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.
Подібний висновок вкладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.
Практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості, співрозмірності та справедливості, враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачеві душевних страждань, час і зусилля, необхідні для відновлення його прав і здоров`я, глибину фізичних і душевних страждань позивача та їх інтенсивність, перенесений позивачем фізичний біль від завданих тілесних ушкоджень та вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. є розумним і справедливим відшкодуванням моральних втрат позивача за встановлених судом обставин нанесення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень та пережитих нею у зв`язку із цим негативних подій психологічного характеру.
Відповідно до ст. 26 Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в"пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Таким чином, моральна шкода відшкодовується потерпілій особі страховиком винної особи та розмір моральної шкоди при страховій виплаті страховика за шкоду, заподіяну здоров`ю, залежить від суми виплати за таку шкоду і не може перевищувати 5 відсотків від суми такої виплати.
Обов`язок щодо виплати моральної шкоди страховиком виникає за умови ушкодження здоров`я, що було спричинено потерпілому та у розмірі, визначеному спеціальним законом.
Враховуючи те, що страхова виплата за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_2 становить 5 958 грн. 25 коп., то страховик зобов`язаний виплатити позивачу 297 грн. 91 коп. моральної шкоди, а ОСОБА_3 9 702 грн. 09 коп.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Зі змісту ст. 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, представник позивача в позовній заяві зазначав орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача надано: копію ордера про надання правничої (правової) допомоги від 23.01.2023, копію договору про надання адвокатських послуг від 18.11.2022 відповідно до якого представництво інтересів ОСОБА_1 здійснює адвокат Зарічна Л.А. та акт виконаних послуг від 09.03.2023, з якого вбачається вид правничої допомоги, витрачений на неї час та вартість, що складається з: підготовки адвокатських запитів, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у Прилуцькому РВП ГУНП, ознайомлення зі справою про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_3 у Прилуцькому міськрайсуді 3 год., вартістю 3 000 грн.; усної консультації з вивченням документів 1 год., вартістю 1 000 грн.; підготовка та складання: позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди, відповіді на відзив, виготовлення копій документів та направлення відповідачам 5 год., вартістю 5 000 грн.; участь та представництво інтересів замовника (позивача по справі) у Прилуцькому міськрайонному суді в цивільній справі про відшкодування шкоди, вартістю 5 000 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 14 000 грн.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Суд враховує заперечення представників відповідачів та з наведенням доводів щодо неспівмірності заявлених стороною позивача витрат на правничу допомогу зі складністю відповідної роботи, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що в задоволенні позову задоволено частково.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив, що представництво інтересів позивача здійснювалось адвокатом Зарічною Л.А. на підставі договору про надання адвокатських послуг від 18.11.2022. Сума витрат відповідно до акту виконаних робіт від 09.03.2023 становить 14 000,00 грн., однак беручи до уваги складність справи, кількість та час судових засідань у яких приймав участь адвокат, обсяг виконаних (наданих послуг) робіт адвокатом із значним юридичним стажем, які частково знайшли своє підтвердження в наданих адвокатом Зарічною Л.А. документах, вважає заявлені витрати неспівмірними.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до суми 3000 грн., яка відповідає розумному розміру.
На підставі викладеного, керуючись ст.1187 ЦК України; ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , що діє самостійно та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , представник позивача адвокат Зарічна Лариса Анатоліївна до ОСОБА_3 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою- задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 5 958 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 25 коп.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 297 (двісті дев`яносто сім) гривень 91 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 9 702 (дев`ять тисяч сімсот дві) гривні 09 коп.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , судовий збір в розмірі 100 грн. 49 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , судовий збір в розмірі 157 грн. 17 коп.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , витрати на правничу допомогу в розмірі 1170 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , витрати на правничу допомогу в розмірі 1830 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», , юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, пр-т. Моторобудівників, буд.34.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА