КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/6974/23 Головуючий у І інстанції Букіна О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний-Квартал» - адвоката Бондарчука Зореслава Васильовича на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2023 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний-Квартал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року заявник звернувся до суду із даною заявою, в якій просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний-Квартал» 16842,88 грн заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, 2000,00 грн витрат на правову допомогу та 268,40 грн судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2023 року у видачі судового наказу відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Сучасний-Квартал» - адвокат Бондарчук З.В., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про видачу судового наказу.

В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг по обслуговування багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , зокрема квартири АДРЕСА_2 .

Оскільки, послуги надавалися за місцем знаходження нерухомого майна, тому ТОВ «Сучасний-Квартал» вважає, що заява (позов) про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності, а саме до Солом`янського районного суду м. Києва.

Посилався на правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 та на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з ч.9 ст.165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ТОВ «Сучасний-Квартал» звертаючись до суду даною заявою, посилався на те, що боржник ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , експлуатацію та обслуговування якого здійснює заявник на підставі договору №1/089 укладеного 23 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний-Квартал».

Вказував, що оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконує свій обов`язок по оплаті наданих йому житлово-комунальних послуг, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за період з 31 жовтня 2022 року по 28 лютого 2023 року у розмірі 16842,88 грн.

У поданій ТОВ «Сучасний-Квартал» заяві про видачу судового наказу місце проживання/реєстрація боржника було зазначено: АДРЕСА_4 .

Судом першої інстанції було зроблено запит до Державної міграційної служби України про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою.

Із відповіді Державної міграційної служби України Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації вбачається, що за наявною в ДМС інформацією, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції посилаючись на ч. 9 ст. 165 ЦПК України, виходив з того, що адреса, за якою зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , територіально не відноситься до Солом`янського району м. Києва .

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно з ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, статтею 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

За правилом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об'єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред'являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17.

З матеріалів справи вбачається, що предметом заяви про видачу судового наказу у даній справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з утримання будинків і житлового комплексу, надання додаткових послуг з утримання будинків і житлового комплексу, надання послуг з опалення квартир та опалення МЗК. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Квартира 89 у будинку АДРЕСА_1 , за якою виникла заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва, отже, заява про видачу судового наказу подана відповідно до положень ст.30 ЦПК України, тобто, з дотриманням правил підсудності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг на підставі ч. 9 ст.165 ЦПК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, перешкоджає подальшому провадженню у справі, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, а також витрат на професійну правничу допомогу здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний-Квартал» - адвоката Бондарчука Зореслава Васильовича задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2023 рокускасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана