справа № 492/1111/22
провадження № 2/492/313/23
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2023 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Гусєвої Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гамурар І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що між позивачкою та відповідачем у справі було зареєстровано шлюб, від якого мають малолітню дитину, яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 16 листопада 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із зазначеною позовною заявою.

У судове засідання позивачка не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані позивачкою письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батька утримувати малолітню дитину, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до рішення Арцизького районного суду Одеської області від 16 листопада 2020 року між ОСОБА_4 , яка змінила своє прізвище « ОСОБА_5 » на дошлюбне « ОСОБА_6 » (а.с. 4, 5, 6, 42), позивачкою у справі, та ОСОБА_2 (а. с. 7, 8, 33, 34, 47, 48), відповідачем у справі, розірвано шлюб, зареєстрований 12 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 117 (а. с. 2).

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 22 серпня 2023 року, виданим Арцизьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), між ОСОБА_1 , позивачкою у справі, та ОСОБА_7 розірвано шлюб, відповідно до якого ОСОБА_1 , позивачка у справі, змінила прізвище « ОСОБА_8 », яке було їй присвоєно у зв`язку з реєстрацією вказаного шлюбу, на дошлюбне « ОСОБА_6 » (а. с. 43).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19 січня 2016 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Арцизького районного управління юстиції в Одеській області, малолітній ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком зазначений ОСОБА_2 , відповідач у справі, матір`ю ОСОБА_1 , позивачка у справі (а. с. 3).

Як вбачається з довідки № 1829 від 18 жовтня 2023 року, виданої Виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, малолітній ОСОБА_9 зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , позивачкою у справі, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 44).

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_9 , що підтверджено свідоцтвом про його народження та не заперечувалося відповідачем, і цей факт, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як вбачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оцінюючи вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 79, 80, 82 ЦПК України вважає, що зазначені докази є належними, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту окремого спільного проживання батьків. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати свою дитину є безумовним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються також у частці від доходу її матері, батька.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч. 3 ст. 181 СК України, згідно з якою встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці також від доходу його батька.

Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачкою та відповідачем не надано суду жодних доказів, підтверджуючих обставини, які відповідно до вимог ст. 182 СК України судом необхідно врахувати при визначенні розміру аліментів, тому суд визначає розмір аліментів на підставі наявних у справі доказів.

Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, надані позивачкою суду доказів, суд дійшов висновку, що незважаючи на те, що відповідач проживає окремо з дитиною, зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину, яка проживає разом з матір`ю до досягнення нею повноліття в розмірі, визначеному судом.

Суд вважає за необхідне стягувати аліменти з усіх видів доходів батька дитини, а не тільки з заробітної плати, оскільки це передбачено п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обов`язок ОСОБА_2 , як батька дитини, утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 19 грудня 2022 року.

Аналізуючи вищезазначені норми права, беручи до уваги встановлені судом обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки та якими доказами вони підтверджуються, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, оскільки наявна справа про стягнення аліментів.

Беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду із зазначеним позовом 19 грудня 2022 року, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

На підставі ст. ст. 141, 180-183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 176, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 )на утримання малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 19 грудня 2022 року, і до досягнення ОСОБА_9 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід держависудовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано протягом строку оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місце проживання:АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.