ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3427/23 Номер провадження 22-ц/814/4564/23Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря Стеценко В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2023, постановлену суддею Тімошенко Н.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2023 ОСОБА_1 звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з заявою про забезпечення позову, в якій просить:

- зобов`язати ОСОБА_2 негайно повернути дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до її зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити змінювати місце реєстрації та проживання дитини до набрання рішенням законної сили;

-зобов`язати ОСОБА_2 негайно повернути дочку до КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №26» для подальшого продовження навчання та заборонити змінювати місце навчання дитини до набрання рішенням законної сили;

-заборонити ОСОБА_2 перетинати державний кордон разом з дитиною ОСОБА_3 , без згоди матері до набрання рішенням законної сили;

-заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії стосовно дитини без відома та згоди матері до набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заяви вказала, що в місцевому суді на розгляді перебуває цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Шевченківської районної у м.Полтаві ради як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

Оскільки між нею та відповідачем існує спір щодо проживання однією сім`єю у шлюбі, утримання спільної дитини та місця її проживання; відповідач не повертає їй дитину, яка мешкала з нею та навчалася в м.Полтаві, перевів її в інший навчальний заклад у м.Зіньків та разом зі своєю матір`ю чинять їй перешкоди у спілкуванні з дитиною та вчиняють дії, які унеможливлюють ефективний захист та поновлення її оспорюваних прав та інтересів, як позивача у справі, що можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ОСОБА_1 просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2023 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Анни Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, - відмовлено.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував аргументи, наведені в заяві про забезпечення позову; також недостатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у справі письмові матеріали та дійшов хибного висновку, що фактично зміст заяви про забезпечення позову тотожній з однією з позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини.

Суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що відповідач разом з матір`ю вчиняє дії, які унеможливлюють ефективний захист та поновлення її оспорюваних прав та інтересів, як позивача у справі, можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також належним чином розглянути справу, оскільки відсутня можливість вільного спілкування матері і дитини, у зв`язку з чим виникла необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Вказує, що відповідач не повернув їй дитину, яка за їх спільною згодою відпочивала на літніх канікулах у бабусі в м. Зіньків, та разом зі своєю матір`ю чинять їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, батько перевів дочку без згоди матері дитини до іншого навчального закладу, змінив її місце проживання до рішення суду.

Зазначає, що має побоювання щодо можливого вивезення дитини за кордон.

ОСОБА_1 вважає, що нею наведено достатні обґрунтування та фактичні обставини, та надано відповідні письмові докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у визначений нею в заяві спосіб унеможливить ефективний захист та поновлення її прав та інтересів, і може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, а також належним чином розглянути справу оскільки відсутня можливість вільного і безперешкодного спілкування матері з дитиною.

09.10.2023 від ОСОБА_2 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (з додатками), який поданий ним 08.10.2023 на електронну пошту суду, та в якому він просить відмовити в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , закрити провадження та залишити без розгляду.

У відзиві ОСОБА_2 вказує, що до відкриття апеляційного провадження склад суддів повинен був витребувати докази на підтвердження викладених в апеляційній скарзі доводів, що не було здійснено, тому, на думку ОСОБА_2 , апеляційне провадження відкрито складом суду або помилково, або умисно, що ставить під сумнів неупередженість суддів.

Також ОСОБА_2 зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не відповідають дійсним обставинам, перекручені та спростовуються звичайними доводами та доказами.

Зазначає, що працюючи за кордоном для утримання своєї сім`ї по приїзду в Україну виявив факт фізичного насилля над донькою ОСОБА_4 з боку матері дитини та тещі, що встановлено правоохоронними органами, тому вернувся з заявою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності щодо вчинення насильства стосовно дитини, від якої інспектором поліції були відібрані пояснення, в яких вона заявила, що проживати має бажання тільки з татом.

Також ОСОБА_2 вказує, що відпочити у бабусі в м.Зіньків було особистим бажанням дочки, а не за спільною згодою з ОСОБА_1 .

Апелянт веде аморальний спосіб життя, своєю поведінкою негативно вливаючи на психологічний стан малолітньої доньки, не ночувала дома, вступала в інтимні стосунки з одруженими чоловіками, в присутності доньки вживала спиртні напої, вела себе непристойно.

За три місяці літніх канікул апелянт лише раз відвідала доньку, пригостила мороженим та купила м?яку іграшку, тобто дитиною не цікавилася, в що одягнена дитина, чи є кошти на їжу та утримання доньки.

На протязі 8 років він забезпечував доньку і надалі продовжує в самостійний спосіб утримувати її.

29.06.2023 року № Б-01-22/23 Виконавчим комітетом Зіньківської міської ради відділ «Служба у справах дітей та сім?ї» надано акт обстеження умов проживання , та встановлено фактичне місце проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за його зверненням. Донька виявила бажання проживати в Зінькові, де у неї своя кімната з новими меблями, новий телефон марки POCO-4, ноутбук, багато іграшок, гарного нового одягу, багато друзів, а мама при бажанні хай приїздить в гості.

Софія має найкращі умови проживання, дитині створені всі умови для розвитку, вона відвідує гурток з хореографії в комунальному закладі «Зіньківський міський Будинок культури» Зіньківської міської ради та є учасником молодшої групи «зразкового» хореографічного колективу «Спалах» (довідка додається)

Софія чудово малює, тому бабуся ОСОБА_5 записала ОСОБА_4 до гуртка з образотворчого мистецтва, що також позитивно впливає на психологічний стан дитини, дівчинка заспокоюється перестає нервово хрипіти і кашляти.

ОСОБА_2 вказує, що першочерговою метою апеляційної скарги на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2023 року про відмову у забезпечені позову ОСОБА_1 переймається не відстоюванням інтересів малолітньої доньки, а має бажання заволодіти приватною власністю - виділеної від спільної частки придбаної відповідачем квартири за адресою АДРЕСА_1 , яка придбана за його власні кошти, що підтверджено рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 26.06.2023 року справа № 530/712/23.

Зазначає, що саме дії апелянта перешкоджають нормальному розвитку дитини, після того як ОСОБА_1 з коханцем, з групою невідомих осіб під керівництвом адвоката ОСОБА_6 намагалися викрасти малолітню ОСОБА_4 , донька дуже довго не могла заспокоїтися, при сильному хвилюванні кашляла і погано спала, просинаючись з криками вночі.

Дитина проживає в чудових умовах, в достатній кількості забезпечена одягом, іграшками, підручниками, художньою літературою, продуктами харчування, має свою власну кімнату з новими меблями, телефон, ноутбук, навчається в навчальному закладі ліцей з поглибленим вивченням англійської, німецької, факультативно польської мови, відвідує гуртки з хореографії, та образотворчого мистецтва.

Зі сторони апелянта не надано жодного доказу про піклування та хоча б наміру належно утримувати дитину.

У судове засідання з`явилися позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_2 .

Під час судового засідання відповідач ОСОБА_8 відмовився виконувати передбачені ст. 216 ЦПК України обов`язки осіб, присутніх у залі судового засідання, а саме: встати, коли входить і виходить суд, звертаться до суду стоячи.

Головуючим у справі оголошено відповідачу ОСОБА_2 зміст ст. 216 ЦПК України та роз`яснено передбачені вказаною нормою обов`язки осіб, присутніх у залі судового засідання.

За невиконання вимог, передбачених ст. 216 ЦПК України, а саме: встати, коли входить і виходить суд, звертатися до суду та інших учасників судового розгляду, а також заслуховувати проголошення судом рішень стоячи, до відповідача ОСОБА_2 судом застосовано захід процесуального примусу у вигляді попередження.

Після застосування вказаного заходу відповідач ОСОБА_2 відмовився виконувати вимоги ст. 216 ЦПК України, а саме: встати, коли входить і виходить суд, звертатися до суду та інших учасників судового розгляду та заслуховувати проголошення судом рішень стоячи, та за невиконання цих вимог видалений із залу судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах заявлених вимог, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив із того, що зміст заяви про забезпечення позову тотожній з однією з позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини. Також суд зазначив, що заява не містить доказів в обґрунтування, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може суттєво утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2, 3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч.10 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч.6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 153 ЦПК України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч. 8 ст. 153 ЦПК України).

Згідно роз`яснень, наведених у п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судами встановлено, що між сторонами виник спір, зокрема, щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно пояснень позивачки та її представника, відповідач не повертає дитину матері до м.Полтави, де вони проживали разом; батько змінив навчальний заклад дитини на м.Зіньків; разом зі своєю матір`ю чинять перешкоди позивачці у спілкуванні з дитиною та вчиняють дії, які унеможливлюють ефективний захист та поновлення її оспорюваних прав та інтересів, як позивача у справі, що можуть ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Крім цього, згідно пояснень представника позивачки, дитина може бути вивезена батьком за кордон без згоди матері, оскільки він не перебуває на військовому обліку.

Перевіряючи вказані доводи, колегія суддів враховує, що згідно абз. 13 п. 23 Правил перетинання державного кордону громадянами України (із змінами), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) передбачено, що виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. При цьому в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану рішення щодо надання дозволу на виїзд за межі України особі чоловічої статі, яка супроводжує дитину, яка не досягла 16-річного віку, приймається з урахуванням приналежності супроводжуючої особи до переліку категорій осіб, які звільнені від військової служби та мобілізації, за наявності у неї підтвердних документів.

Крім цього відповідно до п.п. 3 п. 4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.

Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено, зокрема, згідно з Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023 з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, норми діючого законодавства надають право на виїзд за межі України дитині, яка не досягла 16-ти річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків.

З огляду на те, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини, колегія суддів приходить до висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 перетинати державний кордон разом з дитиною ОСОБА_3 без згоди матері до набрання рішенням законної сили.

При цьому колегія суддів враховує, що такий захід забезпечення позову є співмірний із заявленими позовними вимогами та не порушуватиме права ані батьків, ані дитини. Тоді як можливе вивезення дитини за кордон може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Зазначені позивачкою у заяві заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 негайно повернути дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до її зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 та заборони змінювати місце реєстрації та проживання дитини до набрання рішенням законної сили, не можуть бути задоволені, оскільки, як вбачається з копії паспорту позивачки ОСОБА_1 , вона з 08.09.2021 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12). Відповідач ОСОБА_2 також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Тому повернення дитини за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де не зареєстрований жоден з батьків, не відповідає нормам ч.4 ст. 29 ЦК України.

Також не підлягає задоволенню заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 негайно повернути дочку до КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №26» для подальшого продовження навчання та заборонити змінювати місце навчання дитини до набрання рішенням законної сили, оскільки, як вважає колегія суддів апеляційного суду, зміна навчального закладу дитини в середині навчального року може негативно вплинути на її психологічний стан. Тоді як відповідно до положень національного та міжнародного законодавства у сфері сімейних відносин першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії стосовно дитини без відома та згоди матері до набрання рішенням законної сили, також не може бути задоволена, оскільки позивачкою не наведено та не конкретизовано, які саме дії стосовно дитини слід заборонити вчиняти ОСОБА_2 без відома та згоди матері.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 та вжиття заходів забезпечення позову у справі №554/3427/23 шляхом заборони ОСОБА_2 перетинати державний кордон разом з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди матері ОСОБА_1 до набрання рішенням суду законної сили. У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2023 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у справі №554/3427/23 шляхом заборони ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перетинати державний кордон разом з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди матері ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), до набрання рішенням суду законної сили.

У задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13.12.2023.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: О.І.Обідіна

О.В.Прядкіна