ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2092/23

Головуючий у першій інстанції Кухта В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1452/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку (суддя Кухта В.О.), ухвалене о 09 год. 08 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 25 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 права власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 2,66 га, розташованої на території Іванівської (Краснянської) сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №875327, виданого Чернігівською районною державною адміністрацією Чернігівської області 17 жовтня 2007 року на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 04 вересня 2007 року №456 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №43, кадастровий номер :07:000:0541.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка за життя склала заповіт та все належне їй майно заповіла брату позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач є спадкоємцем за законом на обов`язкову частку в спадщині на ? частку майна належного його матері. Спадщина частково прйнята позивачем та отримано свідоцтва про право на спадщину за законом, але у видачі свідоцтва на право на спадщину на земельну ділянку площею 2,66 га, яка розташована на території Іванівської (Краснянської) сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства нотаріусом відмовлено у зв`язкуу з ненаданням позивачем всих необхідних документів, а саме витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Неможливість отримання відповідного витягу пов`язана з тим, що частина земельної ділянки накладається на землі лісового фонду (лісосмуга). Внаслідок зазначеного позивач позбавлений можливості успадкувати та оформити на своє ім`я право власності на зазначену земельну ділянку, а тому вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що оскільки після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняли два спадкоємці, то Іванівська сільська рада жодним чином не може претендувати на спірну земельну ділянку в порядку визнання спадщини ОСОБА_2 відумерлою. Тому стверджувати, що право позивача на спадкову земельну ділянку не визнається Іванівською сільською радою, немає підстав, отже вона є неналежним відповідачем по справі. Також відсутні дані, що позивач не може оформити право власності на спірну земельну ділянку через втрату ним документа, який засвідчує його право власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи. ОСОБА_1 вказує, що є спадкоємцем після смерті своєї матері, але не може успадкувати і оформити право власності на земельну ділянку, оскільки йому не видали витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Чернігівським апеляційним судом 02 листопада 2023 року учасникам справи було направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги. Проте, від третьої особи ОСОБА_5 лист повернувся неврученим з відміткою «адресат помер».

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 повідоми, що він є рідним дядьком ОСОБА_5 та підтвердив, що його племінник - помер.

Враховуючи, що померлий ОСОБА_5 є третьою особою, а не стороною у даній справі, а також те, що апеляційний суд здійснює перегляд судового рішення суду першої інстанції станом на дату його ухвалення, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе здійснювати розгляд справи без залучення правонаступників померлого.

По справі встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 875327, виданого 17 жовтня 2007 року на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 04 вересня 2007 року №456, ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка площею 2,66 га на території Краснянської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :07:000:0541 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

Після її смерті - 14 червня 2016 року Чернігівською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу (а.с.36).

Із заявами про прийняття спадщини звернулися сини померлої - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.41).

01 березня 2023 року ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки (а.с.44-46).

16 березня 2023 року ОСОБА_1 подав до Чернігівської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на 1/4 (а.с.43).

Проте постановою нотаріуса від 16 березня 2023 року спадкоємцю відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку у праві власності на земельну ділянку площею 2,66 га, розташовану на території Краснянської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з відсутністю інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.47 зворот-48).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

У частині першій статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року в справі № 501/672/16-ц (провадження № 61-14670св21), від 01 березня 2023 року у справі № 604/1312/20 (провадження № 61-12430св22) викладено правовий висновок, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняли її сини ОСОБА_1 і ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, а спадщину після його смерті прийняв його син ОСОБА_5 (а.с.58, 59). Хоча останній помер під час розгляду даної справи, проте у відповідності до положень ст.ст.1216, 1218 ЦК України усі його права і обов`язки перейшли до його спадкоємців.

Таким чином, з урахуванням того, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 є інший, окрім позивача, спадкоємець, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що Іванівська сільська рада є неналежним відповідачем по справі.

Доводи апеляційної скарги, що він є спадкоємцем після смерті своєї матері, але не може успадкувати і оформити право власності на земельну ділянку, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки суд першої інстанції не розглядав справу по суті заявлених позовних вимог, а відмовив у задоволенні позову лише з підстав неналежності відповідача.

Також є безпідставними твердження ОСОБА_1 про те, що висновки суду не відповідають обставинами справи.

Оскільки заявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, посилання суду першої інстанці на відсутність даних щодо неможливості позивача оформити земельну ділянку через втрату ним документа, який засвідчує його право власності, не є вирішальною підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 і не може бути підставою для скасування судового рішення. Вказані обставини можуть бути перевірені під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , заявленим до належного відповідача.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Головуючий: Судді: