ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 708/814/22
Провадження № 22-ц/821/611/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Нерушак Л.В., Сіренко Ю.В.

секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

заявник (боржник): Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

стягувач: ОСОБА_1

представник стягувача: адвокат Шульга Павло Миколайович

розглянув у порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 07 березня 2023 року у справі за заявою акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,-

в с т а н о в и в :

13.02.2023 року, в системі «Електроний суд», заявник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу, виданого Чигиринським районним судом Черкаської області, про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 20 тисяч грн. витрат на правову допомогу та 2 тис грн. витрат в апеляційній інстанції, таким, що не підлягає виконанню. При цьому просив суд зупинити стягнення за виконавчими документами (провадженнями). В обгрунтування послався на добровільне виконання банком зобов`язань перед ОСОБА_1 із відрахуванням необхідних податків та зборів.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 07 березня 2023 року відмовлено за необгрунтованістю в задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Коцюба Олексій звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити рішення, яким визнати виконавчі листи від 24.01.2023 у справі №708/814/22 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання протиправним наказу про накладення дисциплінарного стягнення щодо стягнення судових витрат такими, що не підлягають виконанню в повному обсязі.

Вказує, що судові рішення були виконані в повному обсязі АТ КБ «Приватбанк" в добровільному порядку, на користь ОСОБА_1 здійснено нарахування судових витрат у розмірі 22000 (сума витрат, присуджених на користь ОСОБА_1 за розгляд в суді 1 інстанції 20000,00грн. та за розгляд в апеляційній інстанції 2000,00грн.). Після отримання виплати належних за судовими рішеннями сум ОСОБА_1 було видано виконавчі листи від 24.01.2023 про стягнення 20000,00грн. та 2000,00грн. витрат на правничу допомогу у справі №708/814/22.

Постановою державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.02.2023 було відкрито виконавчі провадження № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 за виконавчими листами від 24.01.2023 №708/814/22 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 20000,00грн. та 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

У зв`язку з тим, що виконавчі листи було видано після фактичного повного добровільного виконання боржником судових рішень, АТ КБ «Приватбанк», АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

У квітні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шульга Павло Миколайович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та судове рішення залишити без змін.

Вказує, що в матеріалах справи міститься виписка АТ КБ «Приватбанк» за період 01.01.2023 - 01.02.2023, відповідно до якої прослідковується, що роботодавець виплатив працівникові заробітну плату на картковий рахунок у розмірі 17710,00грн. Призначення платежу «заробітна плата».

Стверджує, що платіжні доручення №N0123ZF77L від 23.01.2023 утримано військовий збір 330,00грн., платіжне доручення №N0123ZF77K від 23.01.2023 на суму 3960,00грн. з призначенням платежу «податок з найманих працівників». Отже, вказані докази жодним чином не підтверджують факт виконання рішення суду у справі №708/814/22 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 22000,00грн.

Щодо виконання виконавчих листів №708/814/22, то Печерський відділ ДВС у місті Києві ЦМУМЮ(м. Київ) 30.03.2023 у примусовому порядку виконав виконавчі листи №708/814/22, перерахувавши на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти. ОСОБА_1 отримав кошти по виконанню вищезазначених виконавчих листів 30.03.2023 в розмірі 1990,00грн. та 19950,00грн. з урахуванням комісії Банку. Отже, на момент розгляду справи в суді першої інстанції виконавчі листи були не виконані, тому ухвала Чигиринського районного суду від 07.03.2023 є законною та обґрунтованою.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення 1 інстанції таким вимогам відповідає.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження").

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Так, з пунктів 5, 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частинами другою, третьою вказаної статті Закону визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

З наведеного вбачається, що визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, і фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, є самостійними підставами для закінчення виконавчого провадження і їх одночасне застосування є неможливим. У зв`язку з цим, закінчення виконавчого провадження з підстави фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом унеможливлює закінчення виконавчого провадження з підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження не може бути розпочате знову.

Відповідно до частини четвертої статті 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулось повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його корить безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Судом 1 інстанції встановлено, що ухвалою Чигиринського районного суду від 02.11.2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення закрито провадження у зв`язку із відмовою позивача від позову, яка прийнята судом та ухвалено стягнути на користь позивача з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 20 тис. грн.. на правничу допомогу ( ас 152-155).

В апеляційному порядку справу переглянуто за апеляційною скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», залишено без змін рішення суду першої інстанції, стягнуто з апелянта на користь ОСОБА_1 2 тис. грн.. правничої допомоги ( ас 221-230).

За заявою стягувача Чигиринським р/с видано виконавчі листи ( ас 238-240).

Відкрито 09.02.2023 року виконавче провадження за заявою стягувача за цими листами НОМЕР_3 та №АСВП НОМЕР_2 (ас30).

Боржником добровільно перераховано на виконання судового рішення на картковий рахунок ОСОБА_1 суму боргу за вирахуванням податку з доходу фізичних осіб та військового збору ( ас 26-29).

До суду виконавчі листи з відміткою про повне виконання, станом на 07.03.2023 року, виконавцем не повернуто.

13.02.2023 року, в системі «Електронирй суд», заявник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу, виданого Чигиринським районним судом Черкаської області, про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 20 тисяч грн. витрат на правову допомогу та 2 тис грн. витрат в апеляційній інстанції, таким, що не підлягає виконанню (ас1-5).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виконавчі листи, видані Чигиринським р/с за заявою стягувача, видані за судовими рішеннями, які є чинними, присуджені суми на користь ОСОБА_1 та перераховані йому добровільно боржником, - фінансовою установою, різняться (не співпадають), тим самим обов`язок боржника перед стягувачем не припинено, виконавчі листи із відміткою виконавця про повне виконання на адресу суду не повернуто, виконавчі провадження розпочаті та тривають, у суду немає законних підстав визнати видані виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню. Тому вимоги заявника не грунтуються на законі і слід відмовити в їх задоволенні.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 07 березня 2023 року у справі за заявою акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 червня 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді: Л.В. Нерушак

Ю.В. Сіренко