ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

справа № 709/377/21
провадження № 22-ц/821/338/23
категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря - Мунтян К. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державна казначейська служби України, Полтавська обласна прокуратура, Офіс Генерального прокурора,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування витрат на юридичну допомогу, втраченого заробітку, витрат пов`язаних із прибуттям до суду та моральної шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у складі: головуючого судді Левченка В. В., повний текст рішення складено 09 січня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

06 квітня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом вищенаведеного змісту.

Позовна заява мотивована тим, що Чорнобаївським районним судом Черкаської області 30 грудня 2016 року ухвалено відносно позивача виправдувальний вирок, який набрав законної сили 29 вересня 2020 року. Вироком встановлено незаконність притягнення його в якості обвинуваченого, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та проведення обшуку в його житлі. Вказані незаконні дії відповідачів завдали йому моральної втрати, призвели до порушення нормальних життєвих, в тому числі службових зв`язків, принижено його гідність, честь та ділову (службову) репутацію.

Тривалий термін розслідування та судовий розгляд кримінальної справи були дуже психотравмуючою подією для нього та завдало нестерпних тривалих моральних страждань та довготривалого стресу, оскільки страждав від почуття невизначеності свого майбутнього та майбутнього своєї сім`ї. Особливо страждав через те, що підпадав під ризик бути безпідставно позбавленим волі. Внаслідок вилучення мобільного телефону з сім-картою, був позбавлений права мобільного спілкування з людьми та вирішувати службові питання і взагалі втратив контакти, тобто номера телефонів багатьох осіб, які значилися в його телефоні.

Крім того, було накладено арешт на його майно та відсторонено від посади. Перебуваючи під кримінальним переслідуванням, позивач страждав та ніяковів від сорому за безпідставні звинувачення в скоєнні злочину, намагався привернути увагу суспільства на те, що він є чесною та порядною людиною, звертаючись в засоби масової інформації, змушений був виправдовуватися та доводити свою невинуватість. В зв`язку з чим позивачу завдано моральної шкоди розмір якої становить 3 000 000 грн.

12 листопада 2012 року у зв`язку з пред`явленням обвинувачення позивач потребував і отримав термінові усні консультації з правових питань, зокрема щодо законності проведених у нього удома, в автомобілі та за місцем роботи обшуків. При цьому письмовий договір не укладався, а послуги надавалися на підставі усної угоди.

В ході розгляду судом зазначеного кримінального провадження він був відсторонений від посади судді рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Внаслідок відсторонення від посади, за період з 28 березня 2015 року по 04 травня 2015 року включно, не виплачувалась щомісячна доплата до окладу за вислугу років в розмірі 40 відсотків від окладу.

Окрім цього позивач поніс витрати на проїзд пов`язані із його прибуттям до Черкаського апеляційного суду у виді оплати вартості пального для його автомобіля, яким він їздив до суду.

Посилаючись на вище викладене та виходячи з правових засад Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку на його користь на відшкодування витрат: на правову допомогу у сумі 12 000 грн, втраченого заробітку у сумі 4 640 грн, на проїзд у сумі 1 650 грн та моральну шкоду у сумі 3 000 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 до Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України, держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування витрат на юридичну допомогу, втраченого заробітку, витрат пов`язаних із прибуттям до суду та моральної шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури і суду» - задоволено частково.

Стягнуто з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 900 000 грн, втрачений заробіток у сумі 4 640 грн, витрати за проведення експертизи у сумі 2 262,97 грн, а всього стягнуто 906 902,97 грн.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Судовий збір віднесено на рахунок держави Україна.

Рішення мотивовано тим, що за наведених обставин, суд прийшов до переконання, що позивач ОСОБА_1 однозначно зазнав душевних страждань внаслідок необ`єктивного та упередженого розслідування, безпідставного притягнення його до кримінальної відповідальності, йому було спричинено значної моральної шкоди.

Разом з тим, розмір моральної компенсації, яку ОСОБА_1 просив стягнути з держави на свою користь у сумі 3 000 000 грн, на переконання суду, не є співмірним із розміром його душевних страждань, а також впливом даної ситуації на його життя.

В свою чергу розмір моральної шкоди у гарантованому державою мінімальному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду» складає 629 800 грн (6 700 грн (мінімальна заробітна плата) х 94 місяці (період перебування під слідством з 12 листопада 2012 року по 29 вересня 2020 року) = 629 800).

Оцінивши надані докази, суд, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір відшкодування моральної шкоди у 900 000 грн та, відповідно, не обмежився законодавчо гарантованим мінімумом відшкодування, оскільки дане перевищення розміру моральної шкоди від мінімально встановленого законом вважав виправданим у цій ситуації.

При цьому, суд враховав, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її надмірного збагачення за рахунок держави.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування втраченого заробітку за час відсторонення від роботи (посади), суд дійшов висновку, що вони підлягають задоволенню в розмірі 4 640 грн, оскільки відповідно до змісту довідки-розрахунку виданої ТУ ДСА України в Полтавській області вбачається, що ненарахована доплата за вислугу років судді Оржицького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 за період з 28 березня по 4 травня 2015 року становить саме вказану суму.

Щодо вимог про відшкодування витрат на проїзд, то місцевий суд прийшов до висновку що вказані вимоги в розмірі 1 650 грн не підлягають задоволенню в силу норм дії ч. 2 ст. 121 КПК України.

Також місцевий суд прийшов до висновку про відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу, сплачену в межах кримінального провадження, оскільки розподіл витрат на правничу допомогу, яка була надана в рамках кримінального провадження та розгляду кримінальної справи має здійснювати суд, який ухвалював судове рішення у справі відповідно до норм КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_2 , порушено питання про скасування рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу, витрат пов`язаних із прибуттям до суду та в частині розміру стягнутої заподіяної шкоди в сумі 2 100 000 грн.

Доводи скарги мотивовані тим, що місцевий суд, відмовляючи зокрема у стягненні витрат на правову допомогу понесену у кримінальному провадженні, не обґрунтовано керувався нормами КПК України, оскільки в даному випадку слід керуватися Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до п. 4 ст. 3 вище приведеного Закону, громадянинові відшкодовуються суми, сплачені ним у зв`язку з наданим йому юридичної допомоги.

Так понесення витрат на правову допомогу підтверджується квитанціями від 04 листопада та 12 листопада 2012 року. Письмовий договір не укладався, а послуги адвоката надавалися на підставі усної угоди. В зв`язку з терміновістю участі адвоката в проведенні слідчих дій щодо пред`явлення обвинувачення, складності справи, адвокату було сплачено 12 000 грн. Консультації надавалися протягом п`яти годин як до проведення слідчих дій у вигляді пред`явлення обвинувачення, допиту, відібрання зразків на експертизу тощо так і після вчинення вказаних слідчих дій з метою визначення напрямків, засобів та доказів направлених на захист від незаконного обвинувачення. Оскільки консультації були усними акти приймання-передачі послуг не складалися.

Водночас, відповідно до п. 1 ч 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: надсилання усних і письмових консультацій із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди).

В ході розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 було заявлено клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, але судом було відмовлено і із зазначеним висновком погодився Апеляційний суд Черкаської області та Верховний Суд, залишивши вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області 30 грудня 2016 року без змін.

Посилання Чорнобаївського районного суду Черкаської області на постанову Великої Палати ВС від 21 листопада 2018 року по справі № 462/6473/16-ц не заслуговують на увагу, оскільки в даній справі позивач намагався стягнути процесуальні витрати обвинуваченого в порядку загальних норм ЦК України, а скаржник наголошує на тому, що він стягує витрати на підставі окремого спеціального Закону, адже чинним законодавством передбачено виключно єдиний порядок зазначених витрат.

Більше того, якщо суд послався на зазначену постанову Верховного Суду, то він повинен був закрити провадження у цій справі у приведеній частині, а не відмовляти у задоволенні позову.

Щодо вимог про відшкодування витрат на проїзд скаржник зазначив, що їх понесення підтверджено належними та допустимими доказами наявними у матеріалах справи, а їх стягнення з відповідачів урегульовано безпосередньо Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а не нормами КПК України, як про це зазначено судом у оскаржуваному рішенні.

Оскільки відповідно до п. 3 ст. 3 Закону України «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином. Водночас, до судових витрат ст. 118 КПК України відносяться витрати пов`язані із прибуттям до Черкаського апеляційного суду у вигляді оплати вартості пального для автомобіля скаржника.

Відмовляючи частково у відшкодуванні моральної шкоди в розмірі 2 100 000 грн, місцевим судом не враховано, що відповідно до експертного висновку наявного в матеріалах справи рекомендований розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди, з психологічної точки зору може дорівнювати грошовому еквіваленту в розмірі 405 мінімальних заробітних плат. Водночас, наразі в законодавстві України відсутні нормативно сформовані критерії та загальний метод оцінки розміру компенсації моральної шкоди у зв`язку з чим у певних випадках законодавство встановлює нижню межу такого розміру

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, а її безпосередній розмір суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань.

Скаржник зазначив, що тривалий термін розслідування та судового розгляду кримінальної справи, яка була дуже психотравмуючою подією дня нього, що завдало йому нестерпних тривалих моральних страждань та довгоочікуваний стрес, оскільки він протягом семи років та десяти місяців (з 12 листопада 2012 року по 29 вересня 2020 року) перебував під слідством та судом. За час перебування під слідством та судом зруйнувалися його особисті та професійні зв`язки, він зазнав надзвичайного негативного впливу, що призвело до глобальної його зміни життєвого укладу.

В наслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин він зневірився у правоохоронних органах. Наявність висвітлення його становища обвинуваченого у засобах масової інформації з негативної сторони, що були у вільному доступі для громадськості, батьків, дружини, родичів і друзів, також мало негативний вплив на його моральний стан та завдавало моральних страждань.

При визначенні заявленого розміру моральної шкоди ОСОБА_1 вказує на те, що він керувався принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості, характером, тривалістю та обсягом страждань яких він зазнав, істотними негативними психоемоційними змінами, що зумовили необхідність залучення значних фізичних та душевних ресурсів.

Також, визначаючи розмір шкоди, ОСОБА_1 вказує на те, що шкода заподіяна йому не лише як людині та громадянину, але ще і як судді. Вказане означає, що закон покладає на нього певні обмеження та обов`язки, що не є притаманними особам, які не займають посаду судді, в тому числі високі моральні стандарти. Він був на час незаконного кримінального переслідування і є суддею, тобто публічною особо, яка на собі відчула беззаконня та приниження своєї гідності, як людини, громадянина так і представника судової влади держави Україна, який призначений на посаду безстроково.

В апеляційній скарзі подані Офісом Генерального прокурора порушено питання про зміну рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року, зокрема зменшенні розміру стягнення на користь позивача моральної шкоди за період перебування під слідством і судом до мінімально визначеного Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування і суду».

Подана скарга мотивована тим, що позивач не надав належних доказів заподіяння йому моральної шкоди, не довів та не підтвердив негативні явища, які сталися, на думку позивача, внаслідок незаконної бездіяльності органу досудового розслідування та органів прокуратури, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Так, на думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно визначив суму моральної шкоди в 1,4 рази більше ніж мінімально визначена ст. 13 Закону, оскільки цей розрахунок здійснено не на підставі доказів, а на підставі припущень.

Розгляд справи провести за участю представника Офісу Генерального прокурора.

Разом з тим, з наданих доказів вбачається, що позивач перебував під слідством та судом з 19 грудня 2012 року по 29 вересня 2020 року, тобто 93 місяці. та 10 днів. З урахуванням зазначеного, на користь позивача може бути стягнуто 625 333,33 грн (6 700*93 місяців та 10 днів).

Щодо витрат на професійну правову допомогу, то позивачем окрім ордерів, квитанції та товарного чеку не надано самого договору, не підписано акт приймання-передачі, за яким сторони узгодили повне виконання адвокатом своїх зобов`язань, також відсутній розрахунок погодинної вартості правової допомоги.

Доводи ОСОБА_1 про те, що акти прийому-передачі послуг не складались, оскільки консультації були усними надумані. Вимоги позивача про стягнення витрат на проїзд до суду не ґрунтуються на нормах закону. Так, за приписами ст. 121 КПК України витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або суду це витрати обвинуваченого, підозрюваного до якого не застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування підозрюваного, обвинуваченого, він несе самостійно.

В апеляційній скарзі поданій Полтавською обласною прокуратурою порушено питання про скасування рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення на користь позивача моральної шкоди за період перебування під слідством та судом у розмірі визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», з підстав постановлення виправдувального вироку.

Вирішити питання розподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Доводи скарги зводяться до того, що позивачем не наведено жодного достовірного доказу, який би підтвердив висновок про глибину та тривалість моральних страждань, пов`язаних із перебуванням позивача під слідством.

В свою чергу законодавством визначено мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, з огляду на що обрахування розміру моральної шкоди який підлягає стягнення слід розраховувати саме із зазначеного критерію.

Водночас, нарахування розміру грошового забезпечення закріплено п. 8 Положення № 5/341 від 04 березня 1996 року, а тому не є належним розміром відшкодування шкоди у розумінні ст. 3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду» і відповідно не може бути стягнута з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету на користь ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі поданій Державною казначейською службою України порушено питання про скасування рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Мотиви скарги зводяться до того, що розмір шкоди визначений експертизою є рекомендованим. Присуджений судовим рішенням розмір є занадто завищеним та таким, що призведе позивача до безпідставного збагачення.

У відзиві на апеляційну скаргу подану ОСОБА_1 представником Офісу Генерального прокурора зазначено, що вказана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на те, що місцевим судом зроблено правильний висновок, щодо періоду перебування позивача під слідством. Доводи скаржника, щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є необгрунтованими, оскільки не підтверджені належними допустимими доказами, а висновок місцевого судом, щодо відмови в цій частині вимог є правильним.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на проїзд позивача до суду то вони не грунтуються на нормах Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду», така шкода відшкодовується на загальних підставах, як деліктні зобов`язання.

Доводи скаржника, щодо стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 3 000 000 грн є помилковими. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і співмірності. В той же час доказів які б підтверджували необхідність відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 000 грн позивачем не надано, а тому вказаний розмір є недоведеним.

З огляду на наведені заперечення автор відзиву просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Полтавської обласної прокуратури на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 квітня 2023 року розгляд апеляційних скарг призначено на 10 травня 2023 року з повідомленням учасників справи про дату час та місце розгляду справи. В послідуючому її розгляд відкладено на 23 травня 2023 року, а далі на 06 червня 2023 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно посвідчення судді № МЗ-09397 ОСОБА_1 є суддею Оржицького районного суду Полтавської області (т. 1 а. с. 51).

Відповідно до довідки Оржицького районного суду Полтавської області № 05 -16/02/21 від 20.04.2021 ОСОБА_1 працює на посаді судді Оржицького районного суду Полтавської області з 02.06.2004 (відповідно до Указу Президента України № 539/2004 від 13.05.2004) по час видачі довідки (т. 1 а. с.105).

Копія Трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 датою заповнення 02.06.2004 засвідчує, що ОСОБА_1 призначався на посаду голови Оржицького районного суду Полтавської області, зокрема 05.10.2011 номер запису 30 (т. 2 а. с. 70-71).

Згідно посвідчення серія НОМЕР_2 від 05.03.2003 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з дитинства безстроково (т. 1 а.с. 27).

У відповідності до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія АВ № 0186563 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з ураженням опорно-рухового апарату з дитинства безтерміново (т. 1 а. с. 27).

Згідно довідки № 8 КНП «Оржицького ЦПМСД» ОСОБА_1 з 2013 року знаходиться на «ДО» у сімейного лікаря з приводу гіпертонічної хвороби (т. 1 а. с. 28).

Постановою слідчого в ОВС відділу прокуратури Полтавської області Колос В. О. від 12 листопада 2012 року ОСОБА_1 притягнуто як обвинуваченого по кримінальній справі, пред`явивши звинувачення у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1 а. с. 42-45).

02 листопада 2012 року постановою слідчого в ОВС відділу прокуратури Полтавської області Колос В. О. накладено арешт на все майно ОСОБА_1 де б воно не знаходилось і в чому б воно не виражалось (т. 1 а. с. 66).

02 листопада 2012 року ОСОБА_1 був обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (т. 1 а. с. 32).

21 листопада 2012 року відносно ОСОБА_1 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України.

19 грудня 2012 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1 а. с. 46-47).

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04 березня 2015 року № 7/вп-15, ОСОБА_1 відсторонено від посади судді Оржицького районного суду Полтавської області строком на два місяці (т. 1 а. с. 21-23).

Наказом голови Оржицького районного суду Полтавської області № 9 (ОС)с від 01 квітня 2015 року вирішено ОСОБА_1 в зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності і відстороненням від посади судді з 04 березня 2015 року на два місяці, проводити йому з 28 березня по 4 травня 2015 року включно виплату у вигляді посадового окладу без доплат (т. 1 а. с. 24).

З довідки-розрахунку виданої ТУ ДСА України в Полтавській області вбачається, що ненарахована доплата за вислугу років судді Оржицького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 становить 4 640 грн (т. 1 а. с. 110).

Вироком Чорнобаївського районного суду від 30 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано (т. 1 а. с. 10-17).

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2016 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 08 лютого 2021 року вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2016 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишено без змін.

Згідно висновку експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1893/22-27 від 07 жовтня 2022 року за результатами судової психологічної експертизи, ситуація, а саме притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності та обвинувачення в тяжкому злочині, дійсно є психотравмувальною для нього. Обставини, які досліджуються в справі, завдали ОСОБА_1 моральних страждань (моральну шкоду). Психологічний вплив психотравмуючої ситуації мав для ОСОБА_1 глибокий та тривалий характер, що зумовило тривалі негативні зміни психоемоційної і соціальної сфер існування, втрачені життєві та професійні зв`язки, неможливість продовжувати звичне активне життя та плин буття особистості, з допущенням обмеження прав і свобод та приниженням честі і гідності як громадянина. Рекомендований розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди, з психологічної точки зору може дорівнювати грошовому еквіваленту в 405 мінімальних заробітних плат (т. 3 а. с. 42-46).

В якості підтвердження витрат пов`язаних із прибуттям ОСОБА_1 до Черкаського апеляційного суду, на суму 1 6050 грн 00 коп., надано: чеки від 04.12.2017 року № 40142, 22.01.2018 року № 52693, 20.08.2018 року №111880, 07.11.2019 року № 295344; профайл з інтернет сторінки щодо технічних характеристик автомобіля «Джілі СК-2»; профайл з інтернет сторінки щодо відстані автомобільними дорогами від смт Оржиця, Полтавської області до м. Черкаси (т. 1 а. с. 101-104).

В якості підтвердження витрати на правову допомогу до позовної заяви долучено: Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 177 від 31 серпня 1993 року на ім`я адвоката Козленка О. М.; ордер № 0018 від 04 листопада 2012 року адвоката Козленка О. М. про надання правової допомоги ОСОБА_1 ; квитанція № 4565 від 04 листопада 2012 року про оплату правової допомоги в сумі 2 000 грн; товарний чек від 12 листопада 2012 року 001074 виданий адвокатом Козленком О. М. про оплату юридичних послуг ОСОБА_1 на суму 10 000 грн (т. 1 а. с. 18, 19, 20).

За проведення експертизи сплачено 7 550,80 грн, що підтверджується відповідною квитанцією про оплату від 16 червня 2022 року (т. 3 а. с. 111).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора не підлягають до задоволення, тоді як апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Предметом спору у вказаній справі є відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду.

Правовідносини у справі регламентуються Конституцією України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ЦК України.

Положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Положеннями частин 1, 2, 8 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. Якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» чинній в редакції на час виникнення спірних правовідносин, відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 2 наведеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно до п. п. 3, 4 ст. 3 вказаного Закону у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема судові та інші витрати, сплачені громадянином, а також суми сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Частинами 5 та 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Частинами 2, 3 ст. 13 Закону встановлено, що розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, вказаним Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Апеляційним судом встановлено, що 12 листопада 2012 року ОСОБА_1 притягнуто як обвинуваченого по кримінальній справі, пред`явивши звинувачення у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 368 КК України. 02 листопада 2012 року ОСОБА_1 обраний запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 02 листопада 2012 року постановою слідчого в ОВС відділу прокуратури Полтавської області Колос В. О. накладено арешт на все майно ОСОБА_1 21 листопада 2012 року відносно ОСОБА_1 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України. 19 грудня 2012 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що позивач перебував під слідством з 19 грудня 2012 року по 29 вересня 2020 року, тоді як виходячи з норм п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин, вказаний строк обраховується, зокрема з моменту пред`явлення обвинувачення позивачу, а саме з 12 листопада 2012 року та закінчується 29 вересня 2020 року, зокрема днем набрання законної сили виправдувальним вироком винесеним відносно позивача.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, аналогічний висновок містить ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», що наведена вище.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», розмір мінімальної заробітної плати встановлено з 1 жовтня - 6 700 грн.

Таким чином, розмір моральної шкоди у гарантованому державою мінімальному розмірі, відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду» складає 633 596,67 грн (6700 грн. (мінімальна заробітна плата) х 94 місяці 17 днів = 633 596,67 грн).

Згідно висновку експерта, Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1893/22-27 від 07 жовтня 2022 року, який у контексті ст. 76 ЦПК України є одним із видів доказів, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність фактів, що мають значення для справи, однак в розумінні ст. 110 ЦПК України не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу, та був досліджений апеляційним судом вище, психологічний вплив психотравмуючої ситуації мав для ОСОБА_1 глибокий та тривалий характер, що зумовило тривалі негативні зміни психоемоційної і соціальної сфер існування, втрачені життєві та професійні зв`язки, неможливість продовжувати звичне активне життя та плин буття особистості, з допущенням обмеження прав і свобод та приниженням честі і гідності як громадянина.

Рекомендований розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди, з психологічної точки зору може дорівнювати грошовому еквіваленту в 405 мінімальних заробітних плат.

Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-28008св10 від 13 липня 2011 року зазначив, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Як вказує у своїй постанові ВП/ВС у справі № 752/17832/14-ц від 15 грудня 2020 року, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. При цьому, сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більше аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 04.06.2018 року у справі № 489/2492/17, від 13.06.2018 року у справі № 464/6863/16, від 21.06.2018 року у справі № 205/119/17, від 25.07.2018 року у справі № 607/14493/16-ц.

Поклавши в основу заявлених в позові вимог норми регламентовані Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», позивач оцінив розмір завданої йому моральної шкоди в сумі яка склала за його оцінкою 3 000 000 грн. При цьому ОСОБА_1 керувався принципами поміркованості, розумності, справедливості, характером, тривалістю та обсягом фізичних та душевних страждань, яких він зазнав під час кримінального переслідування. Посилався також на те, що йому завдано істотних моральних переживань у зв`язку з фізичним насильством в ході розслідування кримінального провадження, порушення права власності, адже його майно було арештоване, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми в тому числі погіршення службових відносин, порушення права вільного пересування, адже він перебував на підписці про невиїзд і в нього було вилучено закордонний паспорт.

Вказував, що тривалий термін розслідування, та судового розгляду, зокрема більше 7 років та 8 місяців, були для нього фактично психотравмуючою подією, що безумовно завдала йому довготривалого стресу.

В свою чергу місцевий суд, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до стягнення, прийшов до переконання, що позивач однозначно зазнав душевних страждань внаслідок необ`єктивного та упередженого розслідування, безпідставного притягнення позивача до кримінальної відповідальності і йому було спричинено значної моральної шкоди.

Разом з тим, розмір моральної компенсації, яку ОСОБА_1 просив стягнути з держави на його користь у сумі 3 000 000 грн, на переконання суду, не був співмірним із розміром його душевних страждань, а також впливом даної ситуації на його життя, і тому прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог у сумі, яка присуджена оскаржуваним рішенням.

Переглядаючи рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року в частині, що оскаржується кожним зі скаржників, апеляційний суд приходить до висновку про збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 до 1 500 000 грн, враховуючи той факт, що позивач був відсторонений від займаної посади, змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, протягом тривалого часу підтверджувати свою невинуватість, його майно перебувало під арештом, а відносно нього була застосована підписка про невиїзд. Крім того, внаслідок тривалого кримінального переслідування, було порушено його звичний розклад життя, позивач змушений був переживати страждання, доводячи свою невинуватість перед органами досудового слідства та судом, притягнення його до кримінальної відповідальності, безпідставне обвинувачення спричинило втратою ним авторитету серед колег та підлеглих, громадян, позивач вимушений був докладати додаткові зусилля для відновлення його авторитету та ділової репутації.

З огляду на що саме вказаний розмір, з урахуванням позиції викладеної, зокрема у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року № 487/4332/16-ц, яка є схожою за предметом спору та обов`язковою до застосування виходячи з приписів п. 4 ст. 263 ЦПК України, буде більш достатнім для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи і не призведе його до безпідставного збагачення.

В той же час і сам факт визнання порушеного права буде адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

В контексті наведеного доводи апеляційних скарг Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, викладені в руслі не доведеності підстав та розміру моральної шкоди, є неспроможними з огляду на їх невмотивованість, оскільки Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено безумовне право на відшкодування моральної шкоди у розмірах і порядку, встановленому в ньому.

Крім того, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року і в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу сплачену в рамках кримінального провадження та витрат на проїзд з огляду на те, що висновки місцевого суду про віднесення вказаних витрат на правничу допомогу, яка була надана в рамках кримінального провадження та розгляду кримінальної справи має здійснювати суд, який ухвалював судове рішення у справі відповідно до норм КПК України, а також те, що витрати на проїзд не підлягають задоволенню в силу норм дії ч. 2 ст. 121 КПК України - є невірним.

Як зазначалося раніше, звертаючись з позовом, ОСОБА_1 мотивував заявлені ним вимоги в тому числі і про стягнення витрат на правову допомогу та витрат на проїзд Законом України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Так, відповідно до п. 4 ст. 3 приведеного Закону, громадянинові відшкодовуються суми, сплачені ним у зв`язку з наданим йому юридичної допомоги.

Понесення витрат на правову допомогу ОСОБА_1 підтверджується квитанціями від 04 листопада та 12 листопада 2012 року на загальну суму 12 000 грн, що досліджувалися судом вище. Письмовий договір за твердженням позивача не укладався, послуги адвоката надавалися на підставі усної угоди.

Водночас, відповідно до п. 1 ч 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: надсилання усних і письмових консультацій із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди).

Крім того, в ході розгляду кримінальної справи ОСОБА_1 заявлялося клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу, але судом в його задоволенні було відмовлено.

З огляду на вказані обставини, та правові норми закону, що їх регулює, судова колегія приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу понесену в рамках кримінального провадження в розмірі 12 000 грн.

Щодо вимог про відшкодування витрат на проїзд апеляційний суд зазначає, що вони також підлягають до задоволення виходячи з приписів п. 3 ч. 3 Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки відповідно до приведених норм, громадянинові відшкодовуються, зокрема судові витрати та інші витрати, сплачені ним.

Матеріали справи містять докази понесення ОСОБА_1 , який є інвалідом 2 групи з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату витрат на проїзд, зокрема прибуття автомобілем до Черкаського апеляційного суду, в ході розгляду кримінальної справи, результатом якої став виправдувальний вирок, на загальну суму 1 650 грн, з огляду на що апеляційний суд, оцінивши їх належність, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог в наведеній частині.

Щодо позовної вимоги про відшкодування втраченого заробітку за час відсторонення від роботи (посади), апеляційний суд зазначає, що при визначенні належного розміру відшкодування, місцевий суд обґрунтовано виходив з норм ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до якої розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначаються з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції

чинній на час виникнення спірних правовідносин судді отримують суддівську винагороду яка регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Виходячи зі змісту довідки-розрахунку виданої ТУ ДСА України в Полтавській області вбачається, що ненарахована доплата за вислугу років судді Оржицького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 становить 4 640 грн, з огляду на що місцевий суд прийшов до мотивованого висновку про стягнення саме вказаного розміру відшкодування втраченого заробітку на користь позивача. Доводи апеляційної скарги Полтавської обласної прокуратури про неправомірність нарахування розміру втраченого заробітку, з огляду на вказані правові норми є неспроможними.

Щодо стягнення грошових коштів безпосередньо з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі ст. 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.

У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 495/6187/16 (провадження № 61-8385св20), від 29 червня 2022 року у справі № 201/9398/20 (провадження № 61-11520св21).

З огляду на вказане правильним є стягнення витрат на юридичну допомогу, втраченого заробітку, витрат пов`язаних із прибуттям до суду та моральної шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», безпосередньо з Державного бюджету України, оскільки кошти підлягають стягненню з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, оскільки грошові суми при відшкодуванні шкоди відшкодовуються за рахунок Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, тому ДКС України (чи її територіальні підрозділи), яка здійснює безспірне списання коштів та Міністерство фінансів України, яке попередньо інформується про виконання рішення суду та повідомляється при недостатності коштів для відшкодування, є належним відповідачем у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

ОСОБА_1 за проведення експертизи сплачено 7 550 грн 80 коп., що підтверджується відповідною квитанцією про оплату від 16 червня 2022 року.

Таким чином, до стягнення з держави Україна на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України підлягають понесені судові витрати у вигляді витрат на проведення експертизи в розмірі 3 775 грн 40 коп. пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, Полтавської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2022 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 1 500 000 грн 00 коп.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 12 000 грн 00 коп.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат на проїзд в сумі 1 650 грн 00 коп.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування втраченого заробітку в сумі 4 640 грн 00 коп.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи в сумі 3 775 грн 40 коп.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції - залишити за особами, яка подали апеляційні скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 червня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко