Постанова

Іменем України

13 грудня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/16698/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ"

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва

від 11 жовтня 2023 року

у цивільній справі №759/15810/22 Святошинського районного суду м. Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію

У С Т А Н О В И В:

23 лютого 2023 року Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення про задоволення позову в повному обсязі.

15 травня 2023 року позивач - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (далі - ДТЕК) подав до суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу з клопотанням про залучення доказів понесення судових витрат, в якій посилаючись на те, що рішенням суду від 23.02.2023 задоволено позовні вимоги, просив з підстав, визначених ст. 137, 141 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року заяву позивача про відшкодування витрат залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року скасовано ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2023 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку для звернення до суду із заявою про відшкодування витрат та відмовлено позивачу в задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що суд дійшов помилкового висновку, що відсутність доказів фактичної оплати за надану правничу допомогу є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, оскільки не врахував, що за приписами діючого законодавства діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.

Суд не врахував, що понесені ДТЕК витрати на правничу допомогу у даній справі підтверджуються актом наданих послуг від 15.05.2023, який в свою чергу містить детальний опис робіт, що були виконані адвокатом в процесі надання правової допомоги під час розгляду даної справи. А згідно правового висновку Верховного Суду, витрати за надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Вказував, що за умовами договору про надання правничої допомоги розмір витрат підлягає сплаті клієнтом протягом п`ятнадцяти календарних днів з моменту вступу рішення суду в законну силу, а тому для підтвердження таких витрат є необов`язковою їх безпосередня сплата.

Вважав, що суд, відмовляючи в задоволенні заяви про відшкодування витрат, порушує статтю 141 ЦПК України, оскільки витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, як підлягають розподілу та порушує статтю 137 ЦПК України, оскільки законодавцем визначено за яких обставин витрат на правничу допомогу не покладаються на сторони.

За наведених обставин просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року та ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДТЕК витрат на правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

Позивач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 12.12.2023 свого представника не направив. Представник позивача Полєтаєв А. А. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 12.12.2023 не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача та за відсутності відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення судового рішення, за відсутності учасників справи в судовому засіданні 12.12.2023, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач у позовній заяві зазначив, що розрахунок вартості витрат на професійну правничу допомогу разом з усіма доказами буде подано протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2023 позов задоволено.

15 травня 2023 року позивач - ДТЕК звернувся до суду із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Звертаючись до суду із заявою про відшкодування витрат, позивач посилався на те, що ним під час розгляду справи в суді першої інстанції понесено витрати на правничу допомогу, що підтверджується актом наданих послуг від 15.05.2023.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, акту виконаних робіт, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 30.09.2020 у справі №379/1418/18, яка врахована судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

У постанові Верховного Суду від 17.08.2022 №464/6120/20 зазначено, що оскільки на час ухвалення рішення суду першої інстанції обумовлений сторонами строк на сплату коштів за актами надання правової допомоги сплив, а матеріали справи не містять документів, які б підтверджували факт перерахування коштів позивачем на рахунок адвокатського об`єднання, тому немає підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано наступні докази: Договір №308-20 про надання правничої допомоги від 15.04.2020 (далі - Договір про надання правничої допомоги) , укладений між ДТЕК та Адвокатським об`єднанням "ПЕРШИЙ РАДНИК"; Додаткова угода №2 від 30.12.2020 до Договору 308-20 про надання правничої допомоги від 15.04.2020; Додаткова угода №3 від 28.04.2021 до Договору 308-20 про надання правничої допомоги від 15.04.2020; Додаткова угода №4 від 24.12.2021 до Договору 308-20 про надання правничої допомоги від 15.04.2020; Додаткова угода №6 від 19.12.2022 до Договору 308-20 про надання правничої допомоги від 15.04.2020 та Акт від 15.05.2023 за Договором №308-20 про надання правничої допомоги від 15.04.2020 (а. с. 8-15, 51-52).

В пункті 4.1. Договору про надання правничої допомоги сторони погодили, що вартість послуг, розмір витрат виконавця та порядок розрахунків погоджується сторонами в додаткових угодах, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно пункту 4.6. Додаткової угоди №3 від 28.04.2021, оплата наданих послуг та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 15 календарних днів з моменту вступу рішення по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.

В Акті від 15.05.2023 за Договором №308-20 про надання правничої допомоги від 15.04.2020 сторони погодили фіксовану вартість наданих адвокатом послуг в суді в розмірі 4 000 грн.

Аналіз наведених фактичних обставин вказує на те, що сторони Договору про надання правничої допомоги погодили умови про строк сплати за надану правничу допомогу протягом 15 днів з дня набрання рішення суду законної сили. І така умова Договору про надання правничої допомоги не є обмеженою у часі, а є певним періодом у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Отже, строк на сплату коштів за договором про надання правничої допомоги сплив, а матеріали справи не містять документів, які б підтверджували факт перерахування коштів позивачем на рахунок адвокатського об`єднання.

Встановивши, що з дня набрання рішенням суду законної сили минуло більше ніж 15 днів, які обумовлені Договором про надання правничої допомоги для оплати позивачем послуг адвоката, а також встановивши, що Акт наданих послуг від 15.05.2023 на час ухвалення судового рішення не існувало, а складено майже через три місяці після ухвалення рішення суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність документального підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про відшкодування витрат.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції правового висновку, висловленого в постанові Об'єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2029 у справі №922/445/19, згідно якої для розподілу судових витрат достатньо підтвердження обсягу їх надання та їх вартості; безпосередня сплата на момент розгляду питання не є обов'язковою.

Так, суд вірно зазначив в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, що правовий висновок, який зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, доцільно застосовувати при подання заяви про відшкодування витрат на правову допомогу до моменту ухвалення судом рішення або протягом п'яти днів після його ухвалення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про відшкодування витрат, а фактично зводяться до власного тлумачення позивачем положень закону, якими врегульовано порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вичерпності висновку суду попередньої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, що переглядається, ухвала суду відповідає вимогам вмотивованості.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про відшкодування витрат є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська