Справа №461/7385/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

представника відповідача адвоката Єлісєєва Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк»

представник позивача ? Михашула Євгенія Іванівна

(79008, м. Львів, вул. Валова, 11, )

до

відповідач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , )

представник відповідача адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович

(65020, м. Одеса, вул. Кузнечна, буд. 25, оф. 1)

про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 134708 грн. 63 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.05.2018 року, згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на інтернет-сторінці банку, між сторонами було укладено угоду № С-617-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти. Згідно з вказаним кредитним договором, відповідач отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 30000 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком у межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно наведеного кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку, однак відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 17.06.2023 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 26.07.2023 року становить 134708 грн. 63 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, у тому числі відсотки та комісію, інші платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.11.2023 від адвоката Єлісєєва Дмитра Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшов відзив на позовну заяву. Представник вказує, що з позовними вимогами відповідач погоджується частково. Зауважує, що жодної вимоги про повернення боргу відповідачем отримано не було, ОСОБА_1 жодного разу не було проінформовано належним чином про виникнення заборгованості за договором позики та не було здійснено заходів, спрямованих на повернення боргу. Окрім того, як стверджує представник відповідача, позивачем не надано пояснення щодо нарахування заборгованості по основному боргу, простроченому боргу, простроченим процентам. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, на думку представника відповідача, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Також, представник відповідача зауважує, що вимога позивача про стягнення процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, є необґрунтованою. Крім того, сторона відповідача вказує, що положення кредитного договору в частинні надання банку права списувати комісійну винагороду є нікчемними.

З огляду на доводи наведені у відзиві, просить задовольнити позовну заяву частково, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь банку лише заборгованість у розмірі 68553 грн. 96 коп., що дорівнює сумі основного боргу, а у решті заявлених вимог відмовити.

13.11.2023 від представника позивача ОСОБА_3 надійшли до суду письмові пояснення. Представник позивача вказує, що твердження відповідача про те, що позивачем не вживалися заходи досудового врегулювання спору не відповідають дійсності, оскільки разом з позовною заявою банк надав суду належним чином засвідчену копію вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань та докази надсилання такої ОСОБА_1 . Окрім того, таку вимогу остання отримала 24.06.2023, що підтверджує трекінг поштового відправлення №363 з офіційного сайту АТ «Укрпошта». Щодо доводів відповідача про те, що AT «Ідея Банк» не довело розмір заборгованості за кредитним договором, зазначила, що законом не встановлено обов`язкову форму розрахунку заборгованості, а відповідач альтернативного розрахунку суду не надав. Представник позивача вважає, що нарахування процентів відбулося в межах строку дії кредитного договору, згідно з умовами такого. Стосовно списання комісійної винагороди представник позивача зауважує, що згідно даного кредитного договору така не нараховувалась.

У судовому засіданні адвокат Єлісєєв Д.О. підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до ст.128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення поштового відправлення, а також довідками про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи. У позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 11.05.2018 року між сторонами укладено угоду № С-617-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти.

Укладаючи кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою: www.idea bank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний.

Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_2 , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу.

Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24% річних.

Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 30000 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком у межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 26.07.2023.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 06.06.2023 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно із ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наявної у матеріалах справи довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №С-617-0 від 11.05.2018 року, сума боргу відповідача станом на 26.07.2023 року, за розрахунком позивача, становить 134708 грн. 63 коп. та включає у себе: основний борг ? 68553 грн. 96 коп.; прострочений борг 16956 грн. 58 коп.; прострочені проценти 49198 грн. 09 коп.

Представник відповідача - адвокат Єлісєєв Д. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , не погоджується з таким розрахунком. При цьому, представник стверджує, що такий розрахунок це відображення односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Суд не погоджується з такими доводами та відхиляє їх у зв`язку з нижченаведеним.

Чинним законодавством не визначено обов`язкову форму розрахунку, а отже, позивачем надано до суду разом з позовною заявою розрахунок заборгованості, який позивач вважав надати за потрібне і який зроблений відповідно до умов кредитного договору, з врахуванням усіх коштів, які надійшли на погашення заборгованості по цьому договору. У свою чергу, зворотного відповідачем не доведено.

Окрім того, як було зазначено вище, матеріали справи містять виписку по рахунку № НОМЕР_2 , яка, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинним бухгалтерським документом, яка містить усі операції пов`язанні з використанням ОСОБА_1 кредитних коштів, а також погашення по кредиту та їх зарахування.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що розрахунок банку не відповідає дійсності та є неналежним доказом, враховуючи також і те, що стороною відповідача не було надано доказів протилежного.

Стосовно тверджень представника відповідача про те, що банком не вживались заходи досудового врегулювання спору, суд зазначає, що факт направлення АТ «Ідея Банк» на адресу ОСОБА_1 вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 06.06.2023 підтверджується реєстром з АТ «Укрпошта», який долучено позивачем до матеріалів позовної заяви. Окрім того, відповідач отримала 24.06.2023, що підтверджує трекінг поштового відправлення №363 з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

Згідно п.9.23 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, всі повідомлення сторін за договором кредиту вважатимуться зробленими належним чином, якщо вони будуть здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними у кредитному договорі адресами сторін.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем було дотримано порядок повідомлення ОСОБА_1 про вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо того, що нарахування процентів по кредитному договору відбулося поза межами строку кредитування, суду вважає, що такі також слід відхилити. Так, з паспорту споживчого кредиту вбачається, що строк дії кредитного ліміту складає дванадцять місяців. Як було встановлено, 11.05.2018 між сторонами було укладено угоду № С-617-0. Таким чином, строк дії угоди становив до 11.05.2019. Поряд з тим, згідно п.11.10.26 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, після закінчення строку дії кредитної лінії банк має право продовжити строк дії кредитної лінії на такий самий строк, але не більше строку дії договору.

Отже, враховуючи те, що судом не встановлено, що відповідач подала письмову заяву про анулювання кредитної лінії, банк правомірно прийняв рішення про можливість пролонгації дії кредитної лінії, що відповідає умовам кредитного договору та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та віднесено до дискреційних повноважень банку, а тому нарахування банком процентів відбувалось в межах строку дії кредитного договору. Посилання представника відповідача на висновки Верховного Суду у даному випадку, не можуть бути застосовані, оскільки такі стосуються ситуації, коли строк дії кредитного договору закінчився, а як було зазначено вище, строк дії такого кредитного договору не закінчився. Отже, правовідносини у справах наведених відповідачем не є тотожними, а відповідні рішення суду касаційної інстанції не можуть вважатися достатньо релевантними. В цьому контексті суд вважає за доцільне відзначити, що після дати, яку відповідач вважає датою закінчення дії договору, остання продовжила користуватись кредитними коштами, що об`єктивно ставить під сумнів наведене вище твердження представника відповідача.

Також суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що положення кредитного договору в частинні надання банку права списувати комісійну винагороду є нікчемними, що, зокрема, було предметом дослідження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №363/1834/17, оскільки по кредитному договору №С-617-0 від 11.05.2018 не нараховувалась комісія.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалась кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушила умови договору і з останньої на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 2684 гривень.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість в розмірі 134708 грн. 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору 2684 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк»

представник позивача ? Михашула Євгенія Іванівна

(79008, м. Львів, вул. Валова, 11, )

відповідач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , )

представник відповідача адвокат Єлісєєв Дмитро Олексійович

(65020, м. Одеса, вул. Кузнечна, буд. 25, оф. 1)

Повний текст рішення складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький