Справа № 183/1629/23
№ 2/183/2030/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Губиниської селищної ради, про:
- позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, -
09 лютого 2023 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що 27 липня 2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, від якого народилися дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сумісне життя з відповідачем не склалося, 25 липня 2015 року вона покинула позивача, забравши дитину з собою. За позовом ОСОБА_2 12 жовтня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/4745/15. 11 вересня 2015 року рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/4745/15 з позивача стягнуті аліменти в розмірі 1/4 з усіх його доходів, щомісяця. Через два місяця після розлучення відповідач ОСОБА_2 віддала позивачу дочку пояснивши, що донька перешкоджає відповідачу влаштувати особисте життя і що тепер позивач буде піклуватися ОСОБА_4 , виховувати її та утримувати. У виконавчій Службі Новомосковського районного управління юстиції ОСОБА_2 відмовилася від стягнення з позивача аліментів, після чого місце її проживання та подальше життя відповідача позивачу не відомі.
Позивач зазначає, що з грудня 2015 року і до часу звернення до суду всі обов`язки, визначені ст. 150 СК України виконує лише він, відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання доньки. Дитина росте під опікою позивача, який повністю морально та матеріально забезпечує її. Відповідач за 7 років не виявила бажання взяти участь у вихованні дочки, виявити турботу про неї, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною відповідачу ніхто не чинив і не чинить, натомість відповідач навмисно шкодить інтересам дитини та своїм рішенням (бездіяльністю) ламає її життя та долю. ОСОБА_2 не цікавилася і не цікавиться особистим життям та внутрішнім світом дочки, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, успіхами дитини в розвитку, не допомагає фінансово, спільно вільний час не проводила, тобто ніякої участі в житті дочки вона не приймає.
Також, позивач зазначає, що однією з головних підстав звернення до суду є те, що він не може без дозволу матері своєї дочки зареєструвати її за новою адресою, вивозити її за кордон на лікування, навчання, проживання. Тобто, в подальшому житті дитини позивача наявність батьківських прав ОСОБА_2 спричинить перешкоди в житті дитини. Жодного разу матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_2 не надавала.
27 лютого 2020 року Новомосковський міськрайонний суд по справі № 183/5621/19, позбавив ОСОБА_2 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З цього рішення суду позивач дізнався про те, що ОСОБА_2 довела свою дитину до інвалідності та також залишила її на батька, після чого зникла з життя дитини. Тому позивач вирішив, що ОСОБА_2 не повинна рахуватися матір`ю його дочки ОСОБА_4 , мати права відносно його дитини.
Позивач указує, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно їх дочки ОСОБА_4 , а також від покладеного на неї, у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язку з утримання дитини, позивач вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 та стягнути з неї аліменти на її утримання.
Ухвалою судді від 16 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 27 квітня 2023 року долучено докази, подані представником третьої особи - висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 27 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні 29 травня 2023 року судом заслухано думку малолітньої дитини ОСОБА_3 щодо позбавлення батьківських прав відносно неї ОСОБА_2 .
Позивач у судове засідання, призначене на 12 червня 2023 року не з`явився, 29 травня 2023 року подав до суду заяву, в якій підтримав позов та просив його задовольнити, а розгляд справи здійснювати без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала.
Представник третьої особи у судове засідання, призначене на 12 червня 2023 року не з`явився, 12 червня 2023 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року встановлено, що позивач та відповідач з 27 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який вказаним рішенням розірвано /а.с.12/.

Також, судом установлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 /а.с.10/.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року у справі № 183/4747/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , присуджено до стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою від 10 січня 2023 року № 22, виданою старостою Миколаївського старостинського округу Губиниської селищної ради, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним проживає донька ОСОБА_3 , 2012 року народження, та знаходиться на його утриманні /а.с.17/.

Висновком Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 12 жовтня 2015 року (справа № 183/4745/15) шлюб, який між позивачем та відповідачем зареєстрований 27 липня 2012 року розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну доньку, малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач разом зі спільною з відповідачем донькою зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи рішення Новомосковського міськрайонного суду від 02 квітня 2021 року (справа № 183/5897/20), ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування, оскільки тривалий час не проживала за місцем своєї реєстрації.

Також, працівниками Служби у справах дітей виконкому Губиниської селищної ради 27 січня 2023 року здійснено спільний виїзд з інспекторами сектору ювенальної превенції Новомосковського РВП ГУНП у Дніпропетровській області для підтвердження факту проживання дитини з батьком, про що складено відповідний Акт обстеження умов проживання. В ході обстеження встановлено, що батьком створено належні умови для життя та розвитку дитини: для дитини виділено окрему кімнату, яка облаштована спальним місцем, місцем для навчання та відпочинку. Дитина забезпечена шкільним приладдям, одягом та взуттям відповідно до сезону. Також встановлено, що на утримані позивача, ОСОБА_1 перебуває його мати (бабуся дитини), ОСОБА_7 , 1960 року народження. За період проживання окремо від доньки ОСОБА_2 не цікавилась досягненнями дитини в школі, не турбувалася та не цікавилась про стан здоров`я дитини, тим самим самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, орган опіки та піклування Губиниської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.46/.

Вказані у висновку обставини також підтверджується матеріалами справи, зокрема: довідкою від 10 січня 2023 року № 21, виданою старостою Миколаївського старостинського округу Губиниської селищної ради /а.с.15/; актом обстеження умов проживання від 27 січня 2023 року /а.с.16/; характеристикою учениці 5-б класу Миколаївського ліцею Губиниської селищної ради ОСОБА_3 /а.с.18/; заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2021 року /а.с.26-27/.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як установлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Також, у судовому засіданні 19 травня 2023 року малолітня дитина ОСОБА_3 надала суду пояснення про те, що вона проживає разом з батьком. Матір ОСОБА_2 останній раз бачила 4 роки тому під час прогулянки в парку. Дитина повідомила, що у її матері ОСОБА_2 є її номер телефону, однак вона їй не телефонує, інколи пише повідомлення, в яких ставить однакові запитання. Подарунків не робить, про її навчання матір не цікавиться. ОСОБА_2 до дитини не приїздить, до себе також не запрошує. Вказала на те, що розуміє, що таке позбавлення батьківських прав, оскільки знає це з передач, які дивиться по телевізору та що це позбавить її матір можливості впливати на її життя. Дитина висловила думку про необхідність позбавлення її матері відносно неї батьківських прав.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09).

Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дитину та матеріально її забезпечувати. Матеріали справи місять постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу ДВС Корсак І. В. у цивільній справі № 183/4747/15 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою повернуто виконавчий документ стягувачеві за заявою стягувача ОСОБА_2 /а.с.14/. Вказана обставина, на думку суду, також свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність порушення прав та інтересів дитини, свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дитини, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог та позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Оскільки відповідач є матір`ю малолітньої дитини, яка проживає разом з позивачем, відповідач є працездатною, з урахуванням положень ч. 2 ст. 166 СК України суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню та з відповідача, на користь позивача належить стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Також, ураховуючи наявність рішення суду від 11 вересня 2015 року, висновок суду про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, суд вважає за необхідне відкликати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виданий на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року у справі № 183/4747/15.

Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав. Також, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпропетровська батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 лютого 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виданий на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року у справі № 183/4747/15.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 12 червня 2023 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; останнє відоме місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ;

третя особа - Орган опіки та піклування Губиниської селищної ради, ; місцезнаходження за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Шевченко, буд. 16.

Суддя Д. О. Парфьонов