Провадження № 2/734/560/23 Справа № 734/1906/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 листопада 2023 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

за участю:

секретаря Науменко О.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Україна», про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Із позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, до суду звернулася ОСОБА_1 .

Позов мотивований тим, що мати позивача ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) в землях КСП «Україна» с. Бірки Козелецького району Чернігівської області, як колгоспник пенсіонер - член цього колективного сільськогосподарського підприємства, але при розпаюванні землі її не було включено до списків членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), тому її право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини після її смерті. Отже, позивач в порядку спадкування після смерті матері вправі порушувати питання про успадкування права на земельну частку (пай).

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву відповідно до якої остання просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач Остерська міська рада Козелецького району Чернігівської області, в судове засідання свого представника не забезпечила, до суду надійшла заява у якій відповідач просить розглядати справу без участі представника міської ради, позовні вимоги визнає.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Україна», у судове засідання явку свого представника не забезпечило, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника підприємства.

Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Мати позивачки ОСОБА_2 проживала в м. Остер Чернігівського району Чернігівської області. З 01.01.1968 року по 01.06.1986 року працювала в колгоспі «Україна» с. Бірки Козелецького району Чернігівської області, була членом колгоспу, що підтверджується довідкою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Україна» № 11 від 09.12.2019 року, виданою на підставі стажевих книг та книг обліку нарахування оплати праці колгоспу «Україна» за 1968-1986 роки, пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 23.08.1983 року.

Після прийняття 13.03.1992 р. постанови Верховної Ради України «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» в Україні розпочався процес приватизації землі.

На базі колишніх колгоспів, радгоспів, інших сільськогосподарських підприємств були створені КСП, яким землю передано на підставі державного акта на право колективної власності на неї.

Так, згідно довідки ПОСП «Україна» № 12 від 09.12.2019 року колгосп «Україна» було перейменовано згідно рішення загальних зборів від 05.05.1995 року, протокол № 2, в КСП «Україна».

На підставі рішення 17 сесії 21 скликання Козелецької районної ради народних депутатів від 20.10.1993 року колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» с. Бірки Козелецького району передано у колективну власність 2435,7 га землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для виробництва товарної сільськогосподарської продукції, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серія ЧН-І № 000145 від 31.10.1995 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 16.

Додатком 1 до вказаного державного акту є список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, в якому громадянка ОСОБА_2 не значиться.

Згідно листа «Про надання інформації» Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.5-2141/2-23 від 02.05.2023 року громадянка ОСОБА_2 не була внесена до Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» згідно додатку до державного акту серії ЧН-I № 000145, зареєстрованого за № 16 від 31.10.1995 року та виданого КСП «Україна» село Бірки Козелецького району Чернігівської області. У Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Бірківській сільській раді відсутні записи щодо реєстрації та видачі сертифікату на ім`я громадянки ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 16.05.2011 року.

Згідно ст. 22 ЗК України 1990 року в редакції від 13.03.1992 року, яка діяла на час розпаювання земель колективної власності, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі на місцевості і одержання документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» передбачена добровільність передачі земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Пунктом 2 цього ж Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Згідно «Практики розгляду судами земельних спорів» Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01.09.2003 року право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. До вручення зазначеного акта власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівнику колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках.

Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду України від 16 грудня 2015 р. у справі №6-19824ск15, за якою право власності на пай у члена КСП виникає з моменту передачі земельної ділянки у колективну власність КСП, членом якого він є, а видача сертифіката на частку (пай) лише документально фіксує право особи на земельну частку (пай), тобто його відсутність не свідчить про відсутність самого права на отримання паю.

Довідка № 6, видана дирекцією ПОСП «Україна» 31.03.2023 року, свідчить про те, що ОСОБА_2 була членом КСП «Україна» як колгоспник пенсіонер на час видачі КСП державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п. 17 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Державний комітет України по земельних ресурсах листом від 22.08.2001 року за №14-17-2-П1580/4251 роз`яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян - членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року N720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК У PCP.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до Закону.

За приписами ст. 1217, 1218 ЦК України та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року №666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Так, ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 та мала слідуючий склад сім`ї: донька ОСОБА_1 , дата прописки 13.08.1981 року; онука ОСОБА_3 , дата прописки 07.12.2004 року, що підтверджується довідкою виконкому Остерської міської ради № 994 від 03.04.2023 року.

Позивач як спадкоємець за законом, подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Ткачеко Н.В., де заведена спадкова справа до майна померлої №76/2021.

06.12.2021 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на нерухоме майно.

Родинні відносини між останніми підтверджуються: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 30.05.1958 року ОСОБА_4 , актовий запис № 19, батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ; свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 25.11.1978 року, актовий запис № 78, між громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , подружжю присвоєні прізвища ОСОБА_7 .

У квітні 2023 року від спеціалістів Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області позивач дізналася про те, що її мати не була включена в списки членів КСП «Україна», що мають право на земельну частку (пай), позивачу було рекомендовано звернутися до суду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 мала право на земельну частку (пай) в землях КСП «Україна» с. Бірки Козелецького району Чернігівської області, як колгоспник пенсіонер - член цього колективного сільськогосподарського підприємства, при розпаюванні землі її не було включено до списків членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), з невідомих причин. Її членство у колективному господарстві підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами.

Однак право ОСОБА_2 було порушене при розпаюванні землі через невключення до списків членів КСП, які мають право на земельну частку (пай), з невідомих причин, тому її право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини після її смерті.

Отже, позивач в порядку спадкування після смерті матері вправі порушувати питання про успадкування права на земельну частку (пай). Визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

В подальшому КСП «Україна» було перейменовано в сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Україна» згідно рішення загальних зборів від 18.02.2000 року, протокол № 1. СВК «Україна» було перейменовано у приватно-орендне сільськогосподарське підприємство (ПОСП) «Україна» згідно рішення загальних зборів від 11.01.2001 року, протокол № 1.

Згідно листа «Про надання інформації» Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.5-2141/2-23 від 02.05.2023 року всі землі, які входили до складу земель колективної власності сільськогосподарського призначення було розпайовано між власниками земельних часток (паїв) згідно схеми поділу з врахуванням запроектованих, польових доріг. Середній розмір земельної частки (паю) по реформованому КСП «Україна» Бірківської сільської ради, нині Остерської ОТГ Чернігівського району Чернігівської області, складає 3,13 умовних кадастрових гектари. Вартість сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП «Україна» на 01.01.2021 року складає 38 792,53 грн.

Виходячи з того, що Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 р. та Земельний кодекс від 18.12.1990 р., які втратили чинність, передбачали такі форми власності як приватна, колективна та державна, а нині діючі законодавчі акти колективної форми власності не передбачають, тому існує можливість виділити земельну ділянку із земель комунальної власності (земель запасу або земель резерву), розташованих на території Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01.02.2018 р. забезпечила формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із ст. 117 Земельного кодексу України.

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вільними є наступні земельні ділянки: кадастровий номер :67:076:0001, форма власності - інформація відсутня, цільове призначення - 17.00 Землі резервного фонду (землі, створені органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування у процесі приватизації сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення; вид використання - землі резерву, площа 8,1628 га, місце розташування - Бірківська сільська рада; кадастровий номер :67:119:0001, форма власності - інформація відсутня, цільове призначення - 17.00 Землі резервного фонду (землі, створені органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування у процесі приватизації сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - землі резерву, площа 7,9017 га, місце розташування - Бірківська сільська рада; кадастровий номер :32:089:0006, форма власності - інформація відсутня, цільове призначення - 17.00 Землі резервного фонду (землі, створені органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування у процесі приватизації сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - землі резерву, площа 7,8516 га, місце розташування - Бірківська сільська рада; кадастровий номер :67:093:0003, форма власності - комунальна, цільове призначення - 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - землі запасу, площа 9,0923 га, місце розташування - Бірківська сільська рада; кадастровий номер :32:117:0001, форма власності - комунальна, цільове призначення - 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - землі запасу, площа 3,9349 га, місце розташування - Бірківська сільська рада; кадастровий номер :67:082:0023, форма власності - інформація відсутня, цільове призначення - 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид використання - землі запасу, площа 11,0459 га, місце розташування - Бірківська сільська рада.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Сттею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, виходячи з вищезазначеного і у зв`язку з тим, що позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку та з метою захисту законних прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе позов ОСОБА_1 до Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Україна», про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 25, 319, 373, 1217-1223, 1233-1236, 1268, 1270 ЦК України, ст. 4, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Україна», про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право на земельну частку (пай) без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в розмірі середнього розміру паю по КСП «Україна» с. Бірки Козелецького (нині Чернігівського) району Чернігівської області, із земель комунальної власності за межами населеного пункту на території Бірківського старостинського округу Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовий збір з відповідача не стягувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Головуючий суддя С.М. Бараненко