ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4701/23 Справа № 193/1128/22 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Мірути О.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (суддя Кравченко Н.О.), ухваленого в приміщенні Софіївського районного суду Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 12 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 шляхом підписання (акцептування) Оферти було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2, відповідно до якого, кредитодавець надав позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ Lоуаl».

Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 12.10.2020 р., що акцептована відповідачем 12.10.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Пропозиція (Оферта) на отримання кредиту згідно Заявки-анкети № 3323095 від 02.11.2020 р. в рамках договору про надання позики № від 12.10.2020 р. підписано ОСОБА_1 02.11.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 7000,00 грн.. Підписанням договору позики відповідач, також підтвердила, що вона повністю ознайомилась з усіма його умовами, в тому числі з правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за договорами позики, у т.ч. за Договором позики № від 12.10.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 ..

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 08 листопада 2022 року у неї наявна заборгованість у розмірі 103407,50 грн., що складається із: 7000,00 грн. заборгованості за кредитом (за тілом кредиту); 96407,50 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по Договору позики, представник позивача просить стягнути з відповідача 103407,50 грн. заборгованості, а також 2481,00 грн. судового збору та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» суму заборгованості за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12 жовтня 2020 року, в сумі 103407 грн. 50 коп., що складається із заборгованості за тілом кредита - 7000,00 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 96407,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2481 грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн..

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно довідки про ідентифікацію, наданою ТОВ «Інстафінанс», одноразовий ідентифікатор для підписання договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12 жовтня 2020 року було надіслано Відповідачу 2 листопада 2020 року, через три тижні після нібито «підписання» договору позики 12 жовтня 2020 року, як це вказано в позовній заяві.

Вказане свідчить, що станом на 12 жовтня 2020 року, на дату, яка вказана датою підписання договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, одноразовий ідентифікатор не існував і це означає, що договір позики не був підписаний з боку відповідача.

З договору позики вбачається, що строк надання позики становить 30 днів з відсотковою ставкою 1,75% за одну добу, а тому нарахування Відповідачу відсотків за користування грошовими коштами на підставі ст.1048 ЦК України після сплину 30-ти денного строку є незаконним.

Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості по суті просто фіксує суму боргу за тілом кредиту та суму боргу за процентами, без розрахунку заборгованості за конкретний період кредитування з використанням процентної ставки та кількості днів користування кредитом. В такому вигляді наданий розрахунок боргу не може слугувати доказом наявності в Відповідача заборгованості перед Позивачем.

Позивач не надав до суду доказів повідомлення про відступлення Позивачу права вимоги заборгованості Відповідача за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12 жовтня 2020 року.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт-Капітал» зазначає, що оскаржуване рішення є законним, таким, що прийняте із застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 12 жовтня 2020 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 12 жовтня 2020 року, відповідно до якого визначений діючий ліміт кредиту в розмірі 7000,00 грн., строк користування кредитом 30 днів, зі максимальною реальною річною процентною ставкою за кредитом 638,75 %, з розрахунку 1,75 % за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості, договір про надання позики від 12 жовтня 2020 року містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 . 02 листопада 2020 року ОСОБА_1 складена Заявка-анкета на отримання кредиту в сумі 7 000 грн, скріплена електроним підписом відповідачки (а.с. 9-13).

Також, позивачем , з використанням електронного підпису, підписана пропозиція згідно Заявки-анкети № 3323095 від 02 листопада 2020 року в рамках відповідного Договору позики (а.с. 12,13), й акцепт оферти від 02 листопада 2020 року на отримання такого траншу (а.с. 11,13), за змістом яких погоджені основні умови кредиту: розмір кредиту (траншу) - 7 000 грн, строк користування кредитом (траншем) 30 днів, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 %. Вказано, що всі інші умови викладені у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» Loyal», затверджених наказом № 14/1 від 18.08.2022 та Договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 12 жовтня 2020, в тому числі і відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. На підтвердження того, що саме відповідачкою підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора акцепт договору надана довідка про ідентифікацію (а.с. 14).

Відповідно до Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, № /2 від 12 жовтня 2020 та з урахуванням акцепту оферти від 03 листопада 2020 року на отримання кредиту згідно з Заявою-анкетою від 02 листопада 2020 року на картковий рахунок НОМЕР_1 перерахована сума кредиту в розмірі 7000 грн (а.с. 15). Отже, кредитор свої зобов`язання відповідно до вказаного договору позики виконав у повному обсязі.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за ОСОБА_1 станом на 08.11.2022 рахується заборгованість по основній сумі кредиту - 7000,00 грн. та заборгованість за відсотками - 96407 грн. 50 коп.

16 грудня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 16-12/21 (а.с. 51-59), відповідно до якого, ТОВ «ІНФІНАНС»(Клієнт) зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал»(Фактор) зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками.

Відповідно до умов цього договору фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржника, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми є меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. (а.с.61-68).

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 16-12/21 від 16 грудня 2021 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло, зокрема, право вимоги за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №/2 від 12 жовтня 2020 року - боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом - 103407 грн. 50 коп. (а.с. 69) .

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за кредитом та заборгованості за відсотками - не виконала , у зв`язку з чим наявна непогашена заборгованість за договором, яка підлягає стягненню

Колегія суддів погоджується із висновком суду, першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02.11.2020 року на підставі Заявки - Анкети та підписаного акцепту оферти від 03.11.2020 року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 12 жовтня 2020 року відповідач отримала кредит у сумі 7000 грн 00 коп., строк користування кредитом становить 30 днів. Строк дії договору 3 роки.

Відповідно до основних умов кредиту(траншу) відсоткова ставка 1.75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації,річна відсоткова ставка 638,75% застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації.

Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Максимальна річна відсоткова ставка 1277,5% застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 7 350 грн. за умови неналежного виконання умов Договору.

У договорі Акцепту оферти від 03.11.2020 року, зазначено, що відповідачка ознайомилась з умовами викладених у Правилах, які є невід`ємною частиною Договору (Оферту та Акцепту Оферти). Підтвердила, що самостійно перед укладанням договору повністю ознайомилась з Правилами викладеними на веб-сайті Товариства, Проектом договору і який відповідає умовам даного договору, та погоджується з ними. Акцептуючи оферту підтвердила, що уклала цей договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття нею рішення щодо укладення цього Договору, що відповідає внутрішній волі. Підписуючи Акцепт, розуміє, що одночасно підписує Заявку-Анкету на отримання кредиту та підтверджує, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правдивою.

Даний Акцепт оферти, скріплена електроним підписом відповідачки (а.с. 9-13).

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо незаконного нарахування відсотків за користування грошовими коштами на підставі ст.1048 ЦК України після сплину 30-ти денного строку є незаконним, спростовуються Акцептом оферти підписаного електроним підписом відповідачки, в якому погоджено нарахування відсотків за умови неналежного виконання умов Договору.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підписодноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використанняелектронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписомодноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібноелектронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2020 року ОСОБА_1 підписала електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора анкету-заяву на отримання договору позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2, за умовами якого кредитодавець надав ОСОБА_1 кредит у сумі 7 000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на картку, а позичальник зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором

Факт підписання відповідачем анкети-заяви на отримання кредиту від 10 липня 2021 року та кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, довідкою про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 акцепт договору здійснив одноразовим ідентифікатором «9n9q21» 02.11.2020 року, який відправлено на вказаний ним номер мобільного телефону НОМЕР_2 про що позивачем надані належні докази (а.с. 14).

Відповідно до основних умов кредиту(траншу) відсоткова ставка 1.75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації,річна відсоткова ставка 638,75% застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації.

Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Максимальна річна відсоткова ставка 1277,5% застосовується за умови неналежного виконання умов Договору. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 7 350 грн. за умови неналежного виконання умов Договору.

В анкеті-заяві позичальник ОСОБА_1 вказала реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів НОМЕР_3 (а.с. 9-10).

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

На підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу, позивач надав до суду квитанцію про зарахування коштів на карту НОМЕР_4 на суму 7 000,00 грн. на картковий рахунок відповідача (а.с. 15).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем матеріали справи не містять.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак остання в порушення умов вказаних договорів не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, у наслідок чого виникла заборгованість, що фактично в добровільному порядку позивачу не повернута.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 103407 грн. 50 коп., яка складається з : 7 000 грн. - тіло кредиту, 96407, 50 грн. - заборгованість за відсотками.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно довідки про ідентифікацію, наданою ТОВ «Інстафінанс», одноразовий ідентифікатор для підписання договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12 жовтня 2020 року було надіслано Відповідачу 2 листопада 2020 року, що свідчить про те, що договір від 12 жовтня 2020 року, на дату, яка вказана датою підписання договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, одноразовий ідентифікатор не існував і це означає, що договір позики не був підписаний з боку відповідача не заслуговує на увагу, оскільки 02.11.2020 року ТОВ «Інфінас» було згенеровано та насліано відповідачеві одноразовий ідентифікатор «9n9q21», яким відповідачка підписала заяву-анкету на отримання кредиту та акцепт оферти від 03.11.2020 на укладання договору надання позики.

Ідентифікатор є одноразовим та може бути використаний стороною лише один раз, тобто під час вчинення кожної наступної дії позикодавцем генерується та надсилається інший одноразовий ідентифікатор.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості по суті просто фіксує суму боргу за тілом кредиту та суму боргу за процентами, без розрахунку заборгованості за конкретний період кредитування з використанням процентної ставки та кількості днів користування кредитом, спростовується долученим до позовної заяви помісячним розрахунком заборгованості за договором № №від 12.10.2020 року (а.с. 16-22)

Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення відповідача про перехід права вимоги грошових коштів від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» не можуть бути підставою для скасування рішення суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору, лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора.

З аналізу зазначених норм, вбачається, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, то новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідачем ОСОБА_1 зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за кредитом та заборгованості за відсотками - не виконалі ані перед первісними кредиторами, ані перед ТОВ «Вердикт Капітал», у зв`язку з чим останній набув право вимоги за відповідними кредитними договорами на підставі договору факторингу № 16-12/21.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Враховуючи висновки апеляційного суду за результатами розгляду справи, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: