ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8052/23 Справа № 183/158/21 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Братцева Надія Сергіївна, на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року у справі № 183/158/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Сорока О.В.), -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , яку уточнював та зменшував суму стягнення, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26 жовтня 2017 року в розмірі 71090,10 грн., що є тілом кредиту, яка виникла станом на 11 вересня 2022 року та судові витрати по справі, обґрунтовуючи це тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26 жовтня 2017 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11 вересня 2022 року має заборгованість у розмірі 71090,10грн., що є заборгованістю за тілом кредиту.

Рішенням Новомосковськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 31травня 2023 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 жовтня 2017 року в розмірі 71090,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Братцева Н.С., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Братцева Н.С., посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, надано перевагу доказам і аргументам позивача, не здійснено витребування від позивача довідки з актуальною сумою заборгованості, що призвело до помилкового висновку суду. Також судом першої інстанції не з`ясовано, що протягом року щомісячно позивачем здійснюється списання боргу за кредитним картковим рахунком з пенсійної картки відповідача у різних сумах, та згідно з довідкою від 10 липня 2023 року, наданою відповідачеві позивачем, сума заборгованості станом на 10 липня 2023 року становить 53473,71 грн., що виключає можливість стягувати з відповідача суму 71090,10 грн.

08 серпня 2023 року матеріали цивільної справи разом з апеляційною скаргою надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 серпня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Братцевої Н.С. залишено без руху для усунення недоліків, які 08 вересня 2023 року апелянтом були усунені.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі 11 вересня 2023 року надіслана сторонам засобами поштового зв`язку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року справу призначено апеляційну скаргу до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

АТ КБ «Приватбанк» своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався та відзиву не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 71090,10 грн., тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Братцева Надія Сергіївна, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.

Саме таким вимогам і відповідає рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції посилався на наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 71090,10 грн., яка виникла станом на 11 вересня 2022 року, посилаючись на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував, внаслідок чого, за розрахунком Банку, виникла така заборгованість та на момент розгляду справи даних про погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за кредитом матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останнім анкети-заяви. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надано відповідачу у користуванні преміальну картку Platinum (кредитний ліміт до 100000 грн.).

Протягом дії кредитного договору відповідачеві надавались чотири кредитні картки зі строком дії до жовтня 2018 року, жовтня 2019 року, лютого 2020 року, вересня 2022 року (а.с. 20).

Відповідно до наданої позивачем виписки з карткового рахунку вбачається, що Банк виконав свої зобов`язання, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав кредитну картку, якою останній користувався, здійснюючи відповідні платежі.

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував, внаслідок чого, за розрахунком банку, виникла заборгованість станом на 11 вересня 2022 року у розмірі 71090,10 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Братцева Надія Сергіївна, про те, що у оферті на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 26.10.2017 року не встановлено строк договору, строк кредитування, суму кредиту, мету отримання кредиту, порядок та строк повернення кредиту, тощо, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписавши анкету-заяву, між сторонами був укладений договір.

Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Братцева Надія Сергіївна, про те, що розрахунок заборгованості наданий позивачем не відповідає критеріям належності та допустимості доказів та відповідно до довідки, виданої позивачем відповідачу 10.07.2023 року, заборгованість відповідача становить 53473,71 грн., є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дніпровський апеляційний суд приймає до уваги розмір заборгованості у розмірі 71090,10 грн., а довідку про заборгованість від 10.07.2023 року не приймає в якості доказу, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено 31.05.2023 року, а довідка про наявність заборгованості датована 10.07.2023 року, тобто вже після розгляду справи судом першої інстанції.

Крім того, в матеріалах справи мається довідка ПриватБанку про те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки:

НОМЕР_1 , дата відкриття 08.11.2017 року, термін дії 10/18;

НОМЕР_2 , дата відкриття - 30.10.2018 року, термін дії 10/19;

НОМЕР_3 , дата відкриття - 17.10.2018 року, термін дії 02/20;

НОМЕР_4 , дата відкриття 23.09.2019 року, термін дії 09/22.

Однак, із довідки ПриватБанку від 10.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 станом на 10.07.2023 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за наступними договорами:

004421, 480218, 521857……4092, 018983, Угода від 02.08.2019 року, 880036….7697, Угода від 23.04.2020 року (а.с. 189).

Інші доводи апеляційної скарги відповідача колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду про наявність підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дніпровський апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Братцева Надія Сергіївна, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Братцева Надія Сергіївна, залишити без задоволення.

Рішення Новомосковськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3статті 389 ЦПК України.

Судді О.Д.Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи