Справа № 203/3780/22
Провадження № 2/522/354/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 грудня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді Суворової О.В.,
за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства,-
Позивач 03.10.2022 року звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що навесні 2013 року позивач ОСОБА_1 познайомився з відповідачкою ОСОБА_2 , з якою з березня 2015 року почали проживати разом однією сім`єю, у не зареєстрованому шлюбі у належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 р. від їхнього сумісного проживання у них народився син ОСОБА_3 . Оскільки шлюб між позивачем та відповідачем не було зареєстровано, то батьківство сина ОСОБА_3 записано за правилами ч. 1 ст.135 СК України - за заявою його матері. Тобто у свідоцтві про народження ОСОБА_3 батьком зі слів ОСОБА_2 записано ОСОБА_4 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом в одному жилому приміщенні як до народження дитини так і після народження як одна сім`я, вели спільне господарство, мали спільне харчування, спільно виховували та утримували дитину після ії народження. З самого народження дитина вважає своїм батьком ОСОБА_1 , якого називає «папа». ОСОБА_1 постійно піклується та спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї, з народження дитина перебуває на повному утриманні ОСОБА_1 . Відповідачка не йде на контакт з позивачем щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_3 , складеного органом державної реєстрації актів цивільного стану України, та видачу нового свідоцтва про народження останнього за їх спільною заявою. З урахуванням викладених обставин, а саме того факту, що запис ОСОБА_4 батьком дитини був здійснений зі слів ОСОБА_2 , з урахуванням визнання позивачем ОСОБА_1 себе біологічним батьком дитини, зачатої у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , позивач вважає , що у суду є достатні підстави визнати його - ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2022 року вказану цивільну справу направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Приморського районного суду м. Одеси.
За результатами автоматизованого розподілу від 18.01.2023 року справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Суворовій О.В., яка отримана суддею - 19.01.2023 року.
Ухвалою суду від 19.01.2023 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 07.02.2023 року.
На електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Логойди Т.В. надійшло клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, яку просила доручити експертам КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради».
Ухвалою суду від 04.04.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Логойди Тетяни Василівни про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи в рамках розгляду цивільної справи №203/3780/22 - задоволено. Призначено по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства, судову молекулярно-генетичну експертизу.
До суду 05.07.2023 року надійшла цивільна справа №203/3780/22 без виконання ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 04.04.2023 р. у зв`язку з неявкою обох сторін 15.05.2023 року та не явкою ОСОБА_2 з дитиною 12.06.2023 р. на експертизу.
Ухвалою суду від 06.07.2023 року поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 15.08.2023 року клопотання представника позивача - адв. Логойди Т.В. про витребування доказів по справі - задоволено частково. Витребувано у Державної митної служби України інформацію щодо того, чи перетинали державний кордон України громадяни України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )? Якщо так, коли і в якому напрямку?
11.09.2023 року на електронну адресу суду на виконання ухвали суду від 15.08.2023 року з Державної митної служби України надійшла інформація щодо перетину кордону України громадянкою України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (т. а.с.210-211).
Ухвалою суду від 19.09.2023 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
04.10.2023 року представником позивача - адв. Логойда Т.В. подано клопотання про долучення доказів та дослідження їх судом, а саме письмові показання свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та фотокартки, на яких зображений позивач з відповідачкою та їх спільною дитиною (т.2 а.с.9-22).
Також, 04.10.2023 року представником позивача подана заява про розподіл судових витрат (т.2 а.с.23-31).
26.10.2023 року представником позивача на електронну пошту суду надіслана відповідь КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради від 25.10.2023 №3614, якою повідомлено наступне:
- сторони викликались до закладу з метою відібрання біологічних матеріалів на 15.05.2023 р. та 12.06.2023 р. з 9:00 до 12:00 год.;
- 15.05.2023 року сторони не з`явились на експертизу;
- 12.06.2023 року гр-н ОСОБА_1 з`явився на експертизу, гр-ка ОСОБА_2 з дитиною на експертизу не з`явились (т.2 а.с.39-40).
Також представник позивача в поданому клопотанні від 26.10.2023 року просив допитати свідка ОСОБА_9 , яка є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції (т.2 а.с.42-45).
У судове засідання 06.12.2023 року , яке проводилось у режимі відеоконференції, з`явились позивач ОСОБА_1 , його представник - адв. Логойда Т.В. та свідок ОСОБА_9 .
Відповідач в судові засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові конверти, які повернулись на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» ( т.1 а.с.113,207), також відповідачка повідомлялась про дату та час судових засідань, шляхом направлення смс-повідомлень, які остання отримала, що підтверджується довідками про доставку смс (т.1 а.с.96,99, 106,112,168,) та електронною поштою, яку відповідачка також отримувала, про що свідчать довідки про доставку електронної відправки вкладення (т.1 а.с.93,т.2 а.с.34).
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Отже, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.
Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на тривалий час розгляду справи, суд вважає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, сторони надали всі свої вимоги та заперечення з відповідними доказами, висловили свою позицію в судовому засіданні та судом були дослідженні докази.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно наданого свідоцтва про народження у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №57 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 , видане Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10.04.2019 року) (т.1 а.с.9).
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду
Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України
Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою
Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Судом встановлено, що державна реєстрація народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснена відповідно до частини другої статті 122 СК України.
Позивач визнає своє батьківство повністю та вважає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , своїм рідним сином.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Визнання батьківства за рішенням суду регулюється положеннями ст. 128 СК України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.
Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України, можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України.
У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі№ 591/6441/14-зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
В постанові Верховного Суду зазначено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).
Згідно з ч. 4, п.п. 3-5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
У ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
З аналізу наведеної норми процесуального закону слід дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.
Позивачем в позові вказано, що з березня 2015 року сторони почали проживати разом однією сім`єю у не зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року від їхнього сумісного проживання в цивільному шлюбі в них народився син ОСОБА_3 . Оскільки шлюб між позивачем та відповідачем не було зареєстровано шлюб, то батьківство сина ОСОБА_3 записано за правилами ч. 1 ст.135 СК України - за заявою його матері.
На підтвердження факту спільного проживання однією родиною позивач надав суду фотокартки із відповідачкою та їх спільною дитиною ОСОБА_10 (т.1 а.с.194-204, т.2 а.с.20-22).
Ухвалою суду від 04.04.2023 року було призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства, судову молекулярно-генетичну експертизу.
Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручено експертам КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради». Зобов`язано ОСОБА_2 разом з паспортом та дитиною ОСОБА_3 з`явитись до КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» у визначений експертом час для проведення судової молекулярно -генетичної експертизи. Зобов`язано ОСОБА_1 для проведення експертизи з паспортом з`явитися у призначений експертом час до КЗ «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради».
Проте, експертиза не була проведена у зв`язку з неявкою 15.05.2023 року сторін , та у зв`язку з не явкою ОСОБА_2 з дитиною 12.06.2023 р. до установи , у зв`язку з чим 05.07.2023 року цивільна справа №203/3780/22 повернулась до суду без виконання ухвали від 04.04.2023 р.
Згідно наданої 26.10.2023 року представником позивача відповіді КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради від 25.10.2023 №3614, експертом повідомлено наступне:
- сторони викликались до закладу з метою відібрання біологічних матеріалів на 15.05.2023 р. та 12.06.2023 р. з 9:00 до 12:00 год.;
- 15.05.2023 року сторони не з`явились на експертизу;
- 12.06.2023 року гр-н ОСОБА_1 з`явився на експертизу, гр-ка ОСОБА_2 з дитиною на експертизу не з`явились (т.2 а.с.39-40).
Позивач вчиняв всі можливі дії , пов`язані із сповіщенням відповідачки про дати проведення експертизи, проте ОСОБА_2 уникала її проведення та не з`являлася до експертної установи з дитиною для забору біологічного матеріалу .
Відповідно до наданої інформації з Державної митної служби України, відповідачка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дитина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнули кордон України через Львівську митницю - 23.06.2023 року (т.1 а.с.210-211).
Оцінивши процесуальну поведінку відповідачки ОСОБА_2 з точки зору дотримання нею критерію добросовісності використання процесуальних прав, суд дійшов висновку, що вона навмисно ухилилася від проведення експертизи, з огляду на те, що вона була повідомлена про призначення судом експертизи, про що свідчить відповідь на адвокатський запит з місця роботи відповідачки - Дніпровського фахового коледжу радіотехніки, де відповідачка особисто під підпис була ознайомлена з ухвалою суду та повідомлена з центру проведення експертиз про призначення дати експертизи - 12.05.2023 року (т.1 а.с.151-153).
Нез`явлення відповідачки разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини.
Отже, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 не зацікавлена у якнайшвидшому вирішенні справи, оскільки її дії спрямовані на затягування судового розгляду, на свідоме розуміння неможливості проведення судової експертизи без її та дитини фізичної участі, що порушує розумні строки розгляду справи та принцип рівності сторін та йде врозріз з інтересами малолітньої дитини.
Вказані дії, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від позивача.
Разом з тим, суд приймає до уваги той факт, що першочерговому врахуванню при вирішенні справи підлягають інтереси дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не самих сторін спору, що є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання батьківства.
Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , всі свідки підтвердили той факт, що ОСОБА_1 5 років проживав разом із ОСОБА_2 у будинку ОСОБА_13 , після чого в 2019 році в них народилась спільна дитина ОСОБА_14 , на яку вони довго чекали, ОСОБА_14 завжди називав ОСОБА_13 татом, все матеріальне забезпечення було на ОСОБА_13 , будинок був облаштований для спільного проживання з дитиною всім необхідним. Дитина схожа на ОСОБА_13 в дитинстві. Також свідки зазначили , що декілька разів ОСОБА_13 пропонував ОСОБА_15 офіційний шлюб, однак вона відповідала йому, що вже була у шлюбі і більше не хоче і що її все влаштовує (т.2 а.с.11-19).
Судом в судовому засіданні 06.12.2023 року в режимі відеоконференції була допитана свідок ОСОБА_9 , яка є рідною сестрою позивача, і яка також підтвердила факт того, що на її думку саме позивач є батьком дитини.
Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 15 500 грн.
До матеріалів позову долучений Договір №18/22 від 19.09.2022 р. про надання правової допомоги , укладений ОСОБА_1 із адвокатським об`єднанням «Логойда і партнери» (т.1 а.с.10-11), Завдання №3 до Договору №18/22 від 19.09.2022 про надання правової допомоги (т.1 а.с.12), квитанція прибуткового касового ордера №18 від 03.10.2023 р. прийнятого від ОСОБА_1 в рахунок оплати правничої допомоги у розмірі 5000 грн.(т.1 а.с.13).
04.10.2023 року представником позивача подано до суду заяву про розподіл судових витрат, долучено до заяви опис виконаних робіт представником позивача пов`язаних із підготовкою та розглядом цивільної справи №203/3780/22 на загальну суму 15 500 грн. (т.2 а.с.27-30), квитанцію до прибуткового касового ордера №22 від 22.09.2023 р. прийнятого від ОСОБА_1 в рахунок оплати правничої допомоги за завданням №3 від 28.09.2022 до договору про надання правової допомоги №18/22 від 19.09.2022 на суму 10 500 грн (т.2 а.с.31), копію угоди про збільшення гонорару адвоката від 27.09.2023 у розмірі 15 500 грн та квитанцію до прибуткового касового ордера №22 від 27.09.2023 року на суму 10 500 грн. (т.2 а.с.31).
На виконання вимог ст. 81 ЦПК України стороною позивача до суду надано докази, що ОСОБА_1 звернувся за правовою допомогою до адвокатського об`єднанням «Логойда і партнери».
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до суті позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката. У описі виконаних робіт пов`язаних із підготовкою та розглядом цивільної справи, наданих позивачу послуг зазначено суть виконаної роботи адвоката та кількість витрачених ним годин на її здійснення.
Разом з тим, проаналізувавши надані докази, та керуючись критеріями, визначеними ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 10 500 грн.
Враховуючи вище викладене, у зв`язку із задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 гривень (т.1 а.с.15)
Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.122, 125, 126, 128, 134, 135 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України, який народився в с.Миронівка Нікопольського району Дніпропетровської області батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області.
Зобов`язати Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вчинити наступні дії :
виключити відомості про ОСОБА_4 , громадянина України, як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з актового запису про народження №57, складеного 10.04.2019 Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;
внести відомості до актового запису про народження №57, складеного 10.04.2019 р. Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме зазначити його батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , який народився в с. Миронівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, змінити дитині ОСОБА_3 прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 » та видати нове свідоцтво про народження.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 500 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 992,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 13.12.2023 року.
Суддя О.В.Суворова