Справа № 721/1143/23
Провадження 2/721/200/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі головуючої судді Стефанко У.Д. за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Путила цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Маковійчук Сергій Степанович до Путильської селищної ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та визнання права на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця до відповідача Путильської селищної ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним:

04 грудня 2000 року ОСОБА_2 склав заповіт у якому заповів все своє майно позивачці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку (літ.А-І) з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю якого становить 76381 грн., а також земельної ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , вартістю 127600 грн., та земельної ділянки площею 0.35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , вартістю 118895 грн. Загальна вартість спадкового майна становить 322876,00грн. Постановою нотаріуса № 24/02-31 від 10.02.2023 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із неприйняття нею спадщини, відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини, відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вказане не нерухоме майно.

Просить суд встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: прийняття спадщини після смерті спадкодавця та родинних відносин між нею та спадкодавцем, а також визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за заповітом, яке складається з житлового будинку (літ.А-І) з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією земельної ділянки розміром 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , вартістю 127600 грн., та земельної ділянки 0.35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , вартістю 118895 грн.

Встановлення факту прийняття спадщини необхідне для можливості реалізувати спадкові права, а факту родинних відносин - для отримання пільг при сплаті податку при оформлення спадщини.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо позовних вимог немає.

У судове засідання представник Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області не з`явився від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10 листопада 2003 року виконавчим комітетом Киселицької сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис 25 (а.с.8).

04 грудня 2000року ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів своїй внучці ОСОБА_3 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Киселицької сільської ради Якимчук Є.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 62 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку (літ.А-І) з господарськими будівлями та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 1948 року побудови, а також земельних ділянок: площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , вартістю 127600 грн., та площею 0.35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , вартістю 118895 грн. Вказане підтверджується копією технічного паспорта виданого СГД ОСОБА_5 та звітом ПП "ГРАНД ЮМ" про експертну грошову оцінку земельних ділянок (а.с. 9-11, 15, 16).

З копії витягу про реєстрацію в спадковому майні № 71436082 від 10.02.2023 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 в Путильській державній нотаріальній конторі зареєстрована спадкова справа (а.с.14).

Рішенням Киселицької сільської ради народних депутатів від 12 жовтня 1993 року про надання земельних ділянок громадянам безплатно у приватну власність, передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_2 в розмірі 0,60 га в с. Гробище біля власного житлового будинку (а.с.18).

З копії довідки Путильської селищної ради №06-18/532 від 04.10.2022 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем майна після смерті дідуся ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заповіту, зареєстрованого в реєстрі за №62. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні, а також пережилого подружжя немає. Позивачка своєчасно вступила в управління та розпорядження спадковим майном на протязі шестимісячного терміну встановленого для прийняття спадщини (а.с.19).

З копії довідки Путильської селищної ради №06-18/142 від 16.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно був однією і тією ж особою та доводився батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дідом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20).

З копії довідки Путильської селищної ради №06-18/131 від 02.05.2023 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_2 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала з останнім за однією адресою АДРЕСА_2 (а.с.21).

З копії свідоцтва про народження матері позивачки - ОСОБА_9 , прізвище якої після одруження стало - ОСОБА_10 , вбачається, що її батьками були ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (а.с.23,25).

З копії довідки Киселицького старостинського округу Путильської селищної ради №06/18/267 від 18.10.2023 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 своєчасно прийняла спадщину після смерті дідуся ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить проведення капітального ремонту житлового будинку, обробляння земельної ділянки та розпорядження майном померлого на свій розсуд (а.с.33).

З копії постанови державного нотаріуса Путильської нотаріальної контори Кокаревої Н.М. № 24/02-31 від 10.02.2023 року вбачається, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із неприйняття нею спадщини, відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини, відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на вказане не нерухоме майно (а.с.12-13).

Батьками позивачки ОСОБА_3 (після одруження ОСОБА_12 ) були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.22).

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини.

Оскільки спірні правовідносини виникли до 1 січня 2004 року, враховуючи вищевикладене, для їх врегулювання застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Статею 534 ЦК УРСР визначено, що кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Виходячи зі змісту ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Позивачкою на підтвердження факту прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_2 надано наступні докази.

Так, відповідно до довідок Путильської селищної ради позивачка фактично вступила в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується проведенням нею капітального ремонту житлового будинку після смерті дідуся, обробляння земельної ділянки та розпорядження майном померлого.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у відповідності до ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) позивачка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлення даного факту необхідне заявниці для реалізації своїх спадкових прав після смерті спадкодавця.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в частині встановлення факту прийняття спадщини.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин.

Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Статею 534 ЦК УРСР визначено, що кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до заповіту складеного ОСОБА_2 04 грудня 2000 року, останній заповів все своє майно своїй внучці ОСОБА_3 .

З постанови державного нотаріуса Путильської нотаріальної контори Кокаревої Н.М. вбачається, що позивачка ОСОБА_1 звернулася з заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, як внучці спадкодавця з метою уникнення сплати 5% податку від суми успадкованого майна. Через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини між нею та спадкодавцем ОСОБА_2 її відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.22).

Факт наявності родинних відносин між позивачкою та її дідом ОСОБА_2 померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується довідками Путильської селищної ради, відповідно до яких ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно був однією і тією ж особою, батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дідом ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.20).

За таких обставин суд приходить до висновку, що факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 доводився дідом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , знайшов своє підтвердження на підставі досліджених судом доказів.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації спадкових прав, як спадкоємцю першого ступеня споріднення при визначенні оподаткування.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в частині встановлення факту родинних відносин.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з наданих доказів, житловий будинок з господарськими будівлями, 1948 року побудови, знаходиться адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 , який не встиг за життя оформити право власності на вказане майно, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі - судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з постанови нотаріуса, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно

Приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріуса, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на вищевказане нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 підлягає до задоволення, оскільки відсутність здійснення спадкодавцем за життя державної реєстрації права власності на нерухоме майно унеможливлює для позивача оформлення права на спадщину у нотаріальному порядку. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та на підставі прийняття спадщини .

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення Киселицької сільської ради народних депутатів Киселицької сільської ради від 12.10.1993 року "Про надання земельних ділянок громадянам безплатно у приватну власність", передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,60га, яка розташована в с. Гробище біля власного житлового будинку (а.с.18).

За життя ОСОБА_2 розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, а саме земельної ділянки площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , визначено межі земельних ділянок, здійснено опис суміжних землевласників (а.с.16-17).

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно з наданих роз`яснень, правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 4-753/0/4-132 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

За таких обставин суд вважає, що позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийнявши спадщину після смерті діда ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому за життя, включно з правом на завершення приватизації земельних ділянок.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_16 про визнання права власності на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючого документа на ім`я спадкоємця є обґрунтованою та підлягає до задоволення. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст. 524, 526, 548, 549 ЦК УСРС, ст. 16, 392, 1216, 1218, 1233-1236, 1268-1270, 1273-1275 ЦК України, ст.ст. 1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 4, 13, ст. 76, 77, 258-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадшини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті ОСОБА_2 .

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 доводився дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на майно в порядку спадкування за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами 1948 року побудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування за заповітом право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на земельні ділянки:

- площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- площею 0.35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Сторони у справі:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Путильська селищна рада, юридична адреса: 59100, смт. Путила, вул. Українська, 186, Вижницький район, Чернівецька область, .

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, вул. Героїв Майдану, 194-A, м. Чернівці, 58000, код ЄДРПОУ: 39909396.

Суддя Уляна СТЕФАНКО