Справа № 462/720/23 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/397/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Гедз Б.М. від 02 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про повернення сплачених грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02 лютого 2023 року відмовлено відповідачу ОСОБА_1 в прийнятті зустрічної позовної заяви до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про повернення сплачених грошових коштів. Вищевказану зустрічну позовну заяву разом із доданими до неї матеріалами повернуто відповідачу ОСОБА_1 .

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 02 лютого 2023 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали були порушені норми процесуального права. Зазначає, що представником AT «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» при зверненні до суду із позовом до відповідача заявлено позовні вимоги про стягнення із відповідача користь AT «Львівгаз» вартості необлікованого (донарохованого) об`єму природного газу у розмірі 86769,27 грн. Із прохальної частини зустрічної позовної заяви відповідач просить зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи повернути йому безпідставно оплачені витрати за проведення експертизи лічильника газу у сумі 1816,60 грн. та заміну лічильника у сумі 1056,00 грн., покликаючись в обґрунтування заявлених позовних вимог на неправомірність проведення такої експертизи порушення процедури демонтажу лічильника. Тобто, пред`явлений первісний та зустрічний позови є взаємопов`язаними за своїм предметом, оскільки, на думку апелянта, саме незаконні дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» призвели, як до виникнення вартості необлікованого (донарохованого) об`єму (обсягу) природного газу у розмірі 86769,27 грн. так і до виникнення витрат за проведення експертизи лічильника газу у сумі 1816,60 грн. та заміни лічильника у сумі 1056,00 грн. Таким чином, спільний розгляд первісного та зустрічного позову сприятиме оперативному вирішенню спору, істотно розширить предмет доказування та коло учасників у справі, а задоволення зустрічного позову в свою чергу може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. За таких обставин, заявлені первісний та зустрічний позови є пов`язаними між собою за предметом, зважаючи на зміст заявлених у зустрічному позові позовних вимог. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанцій дійшов хибного висновку про те, що відповідачем об`єднано в зустрічній позовній заяві декілька позовних вимог, які не пов`язані з первісним позовом підставами виникнення та поданими доказами, а задоволення вказаних вимог по зустрічному позову не вплине на вимоги за первісним позовом. Вважає, що суд необгрунтовано посилався на відсутність пов`язаності первісного позову із зустрічним виключно через різне правове обґрунтування сторонами підстав цих позовів.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів зустрічної позовної заяви, апеляційної скарги, письмових пояснень учасників в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.193, 260, 261 ЦПК України, відмовляючи відповідачу в прийнятті зустрічної позовної заяви, виходив з того, що представником АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» при зверненні до суду із позовом до ОСОБА_1 заявлено позовні про стягнення із відповідача на користь АТ «Львівгаз» вартості необлікованого (донарохованого) об`єму (обсягу) природного газу у розмірі 86 769,27 грн. Разом з тим, як встановлено із прохальної частини зустрічної позовної заяви відповідача ОСОБА_1 , останній просить зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» повернути йому безпідставно оплачені витрати за проведення експертизи лічильника газу у сумі 1 816,60 грн та заміну лічильника у сумі 1 056,00 грн, покликаючись в обґрунтування заявлених позовних вимог на неправомірність проведення такої експертизи та порушення процедури демонтажу лічильника. Суд прийшов до висновку, що пред`явлений первісний та зустрічний позови не є взаємопов`язаними за своїм предметом та однорідними, натомість зумовлюють самостійний предмет їх доказування, з`ясування відмінних обставин, що регулюються різними нормами матеріального права. На переконання суду їх спільний розгляд не сприятиме оперативному вирішенню спору, істотно розширить предмет доказування та коло учасників у справі, а задоволення зустрічного позову в свою чергу не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. З огляду на викладене, беручи до уваги, що заявлені первісний та зустрічний позови не є пов`язаними між собою за предметом, зважаючи на зміст заявлених у зустрічному позові позовних вимог рішення у справі за первісним позовом не виключає можливість задоволення позову за зустрічними позовними вимогами, і навпаки, суд не вбачає підстав для об`єднання позовних вимог за первісним та зустрічним позовами, а отже у прийнятті зустрічного позову необхідно відмовити.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду немає.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Залізничного районного суду м. Львова на розгляді у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін перебувала цивільна справа № 462/5781/22 за позовною заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу.

Представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - адвокат Шиян М. В. звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ «Львівгаз» вартість необлікованого (донарохованого) об`єму (обсягу) природного газу у розмірі 86 769,27 грн та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 07.12.2022 року позовну заяву АТ «ОГС «Львівгаз» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

01.02.2023 року поштовим зв`язком на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», за участю третьої особи: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфрах енергетики та комунальних послуг, в якій такий просить:

- зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» повернути йому безпідставно сплачені витрати за проведення експертизи лічильника газу у сумі 1 816,60 грн на підставі рахунку від 25.05.2022 року та заміну лічильника у сумі 1 056,00 грн на підставі рахунку від 07.06.2022 року.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ст. 12 Цього ж Кодексу, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього за ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог. Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу. Справи, що перебувають у провадженні суду, в разі об`єднання їх в одне провадження передаються на розгляд судді, який раніше за інших суддів відкрив провадження у справі. Якщо провадження у справах було відкрито в один день, справи, в разі об`єднання їх в одне провадження, передаються на розгляд судді, який першим прийняв рішення про їх об`єднання. Справи, об`єднані в одне провадження, роз`єднанню не підлягають.

Відповідно до ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Також ст. 209 ЦПК України передбачає, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Крім цього параграф 3 глави 6 розділу ІІІ ЦПК України передбачає порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Статтями ж 263-265 передбачено вимоги, яких повинен дотримуватись суд при постановлені рішення за наслідками розгляду справи.

При аналізі по суті вказаних норм закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при здійсненні розгляду справи в межах заявлених підстав та предмету позову зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати предмет, підстави позову і обставини, на які посилався позивач у позовній заяві, як предмет доказування, а, також і ті обставини та правовідносини, які мали місце між сторонами та стосуються предмету доказування у справі. При цьому головуючий суддя у справі наділений дискреційними повноваженнями, що стосується надання можливості сторонам представити свою справу, свої аргументи та доводи, а також докази на підтвердження заявлених позовних вимог їх заперечень та обраних способів захисту.

Такі повноваження головуючого судді по справі при вчиненні певних процесуальних дій можуть бути перевірені судами вищих інстанцій у певних випадках (що має місце у даному випадку), однак виключно у певних межах, зокрема, у частині дотримання порядку встановленого законом щодо вчинення певної процесуальної дії, не допущення свавільності при їх вчиненні, тощо.

Однак суд вищої інстанції не вправі втручатись у процесуальні дії головуючого судді при розгляді справи по суті вказуючи свою думку щодо того чи іншого процесуального питання, зокрема, порядку ведення справи, об`єднання позовів, отримання, дослідження того чи іншого доказу для вирішення справи по суті та співставлення такої необхідності із заявленими позовними вимогами, підставами позову, тощо.

Як конкретно вказано у згаданій ст. 193 ЦПК України прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції. Відповідно за відсутності свавільності суду першої інстанції у порядку розгляду цього питання чи встановлення відсутності порушень при цьому прав сторін чи інших осіб, суд вищої інстанції не вправі втручатися в згадану дискрецію суду першої інстанції.

Зважаючи на вказане, на думку колегії суддів, підстав вважати, що повернення зустрічної позовної заяви було здійснене з порушенням порядку визначеного законом чи при цьому були порушені права чи законні інтереси учасників справи чи будь-яких інших осіб немає; що стосується дискреційних повноважень суду першої інстанції, то застосувавши такі суд не допустив свавільності, обґрунтовуючи свої дії, при вчиненні згаданої процесуальної дії.

Доводів протилежного сторони (зокрема, апелянт) не навели.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги, які зводяться до власного тлумачення стороною відповідача питання доцільності розгляду справи з обома позовами, слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 02 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 червня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра