Справа № 461/4263/23 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2440/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Дурич Я.В. представника позивача Кузь С.Є.;

Лисої Н.В. представника ГУ НП у Львівській області;

третьої особи Романа С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Головного управління Національної поліції у Львівській області, на рішення Галицького районного суду міста Львова від 03 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (ГУНПуЛ/о, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - оперуповноважений відділу кримінальної поліції Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Роман Сергій Олегович, у якому просила стягнути з відповідача на користь позивача 350 536 грн. 06 коп. майнової шкоди, 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 27.08.2020 року у м.Стрию Львівської області на перехресті вулиць Шашкевича-Заньковецької мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі транспортного засобу марки «Mercedes Benz ML 350», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та оперативного службового автомобіля марки «Renault Dokker», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.11.2020 року (залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.09.2021 року) ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП ОСОБА_3 , як власнику транспортного засобу марки «Mercedes Benz ML 350», р.н. НОМЕР_1 , було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Станом на 27.08.2020 року ОСОБА_5 займав посаду поліцейського СРПП №4 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, а відтак перебував у трудових відносинах з відповідачем (ГУНП у Львівській області) та на момент ДТП керував оперативним службовим автомобілем марки «Renault Dokker», р.н. НОМЕР_2 , а тому позивач вважає, що саме ГУНП у Львівській області зобов`язане відшкодувати майнову шкоду, завдану позивачу в результаті ДТП. На момент ДТП відповідальність власника транспортного засобу марки «Renault Dokker», р.н. НОМЕР_2 , була застрахованою у ПрАТ «Європейський страховий альянс», поліс серія ЕР №200644311. Згідно ремонтної калькуляції №1513/21 СВ від 01.11.2021 року, складеної ПрАТ «Європейський страховий альянс», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Mercedes Benz ML 350», р.н. НОМЕР_1 , без вирахуванням зношення запчастин, становить 480 536 грн. 06 коп., вартість відновлюваного ремонту з вирахуванням зношення запчастин 184 605, 22 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту з врахуванням зношення запчастин (184 605 грн. 22 коп.) є більшою за страхову суму (130 000 грн), ПрАТ «Європейський страховий альянс» було виплачено страхове відшкодування в розмірі страхової суми 130 000 грн.

Позивач вважає, що решта суми шкоди, заподіяної позивачу, у розмірі 350 536 року 06 коп., а саме - різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у відповідності до статті 1194 ЦК України підлягає до стягнення з відповідача.

Окрім цього, зазначалося, що зазначеними вище діями поліцейським Романом С.О. позивачу також було завдано і моральну шкоду, яку він оцінює у 20 000 грн. (том 1, а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_3 350 536 грн. 06 коп. на відшкодування майнової шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди та 3 555 грн. 36 коп. судового збору (том 3, а.с. 8-17).

Дане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального і матеріального права.

Вважає, що ремонтна калькуляція № 1513/21 СВ від 01.11.2021 року, якою позивач обґрунтовує заявлені ним позовні вимоги, є неналежним доказом у даній справі, оскільки:

-з цієї ремонтної калькуляції «не можливо встановити чи дані пошкодження автомобіля … відносяться до даного страхового випадку чи ні»;

-у ремонтній калькуляції відсутні ідентифікаційні ознаки, а також дані про те, чи особа, яка складала калькуляцію, є суб`єктом оціночної діяльності;

-«з даної калькуляції неможливо встановити чи для участі у проведені огляду не залучався відповідач».

Звертає увагу на те, що автотоварознавча експертиза пошкодженого у ДТП транспортного засобу «Mercedes Benz ML 350», р.н. НОМЕР_1 , для встановлення матеріального збитку не проводилась.

Належними відповідачами у даній справі вважає державу Україна та «відповідний орган» Державного казначейства України.

Вважає неправомірним стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки вважає, що позивач не подав до суду необхідних, належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди (том 3, а.с. 43-52).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці апелянта і третьої особи на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представниці позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-27 серпня 2020 року у м. Стрию Львівської області в результаті зіткнення службового автомобіля марки «Renault Dokker», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , поліцейського СРПП № 4 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області (цивільно-правова відповідальність якого за полісом обов`язкового страхування була застрахованою у ПрАТ «Європейський страховий альянс»), та транспортного засобу марки «Mercedes Benz ML 350», р.н. НОМЕР_1 , належного на праві власності позивачу ОСОБА_3 , мала місце ДТП, в результаті якої згадані автомобілі отримали механічні пошкодження;

-постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.11.2020 року (залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23.09.2021 року) винним у вищезгаданій ДТП (у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП) визнано водія службового автомобіля ГУНП у Львівській області марки «Renault Dokker», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 ;

-позивач ОСОБА_3 отримав від ПрАТ «Європейський страховий альянс» страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн.

За вищенаведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у відповідності до частини 1 статті 1172 ЦК України саме відповідач, ГУНП у Львівській області, зобов`язаний відшкодувати шкоду завдану позивачу ОСОБА_5 в результаті вчинення останнім 27.08.2020 року ДТП: як таку, що завдана працівником відповідача (як юридичної особи) під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що належними відповідачами у даній справі є держава Україна та «відповідний орган» Державного казначейства України, до уваги прийматися не можуть.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем було подано до суду Ремонтну калькуляцію № 1513/21 СВ, складену ПрАТ «Європейський страховий альянс» (тобто страховиком, у якого за полісом обов`язкового страхування була застрахованою цивільно-правова відповідальність самого відповідача), згідно якої вартість ремонту пошкодженого в ДТП автомобіля позивача марки «Mercedes Benz ML 350», р.н. НОМЕР_1 , становить:

-400 446 грн. 72 коп. без ПДВ;

oПДВ 20,00 % - 80 089 грн. 34 коп.;

-480 536 грн. 06 коп. з ПДВ (том 2, а.с. 48-55).

Матеріали справи не містять жодних контррозрахунків, які б спростовували правильність розрахунків, які наведені у вищезгаданій Ремонтній калькуляції.

Відтак, доводи апеляційної скарги, які лише ставлять під сумнів наведені у вищезгаданій Ремонтній калькуляції дані і розрахунки та ґрунтуються на припущеннях без спростування їх відповідними розрахунками не можуть прийматися до уваги.

В той же час, матеріали справи не містять доказів про проведення ремонту автомобіля позивача марки «Mercedes Benz ML 350», р.н. НОМЕР_1 .

Представник позивача в ході апеляційного розгляду справи ствердила, що позивач до цього часу згаданий автомобіль ще не відремонтував у зв`язку з відсутністю у нього необхідних коштів для такого ремонту.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції не врахував того, що стягнення матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту платником цього податку, докази про що у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 270 446 грн. 72 коп., виходячи з наступних розрахунків:

400 446 грн. 72 коп. (вартість ремонту без ПДВ) 130 000 грн. виплаченого страхового відшкодування = 270 446 грн. 72 коп.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану п.9).

Безспірним є той факт, що позивач в результаті винних дій ОСОБА_5 під час виконання останнім своїх трудових (службових) обов`язків у відповідачазазнав, як моральних, так і інших негативних явищ, оскільки вже більше 3 (трьох) років позбавлений можливості користування належним йому на праві власності транспортним засобом, оскільки не може отримати від відповідача необхідних для його ремонту коштів.

За вищенаведених обставин колегія суддів вважає, що присуджена до стягнення на користь позивача з відповідача моральна шкода у розмірі 5 000 грн. відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і доводи апеляційної скарги в цій частині також до уваги прийматися не можуть.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1), і що суд апеляційної інстанції, у випадку зміни рішення або ухвалення нового, відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

Колегія суддів за підсумками апеляційного розгляду справи прийшла до висновку про те, що на користь позивача відлягає до стягнення 270 446 грн. 72 коп. на відшкодування майнової шкоди + 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 275 446 грн. 72 коп., що становить 74,34 % від ціни позову (370 536 грн. 06 коп.).

Позивачем за подачу позовної заяви сплачено 3 705 грн. 36 коп.судового збору (том 1, а.с. 56, 63), а відповідачем за подачу апеляційної скарги сплачено 5 333 грн. 00 коп. судового збору (том 3, а.с. 57, 61).

74,34 % від 3 705 грн. 36 коп. становить 2 754 грн. 47 коп., а від 5 333 грн. 00 коп. 3 964 грн. 55 коп.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2 754 грн. 47 коп. понесених останнім судових витрат, а з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення 1 368 грн. 45 коп. (5 333 грн. 00 коп. 3 964 грн. 55 коп.) судового збору, сплаченого відповідачем при подачі апеляційної скарги.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Різниця між судовими витратами, які слід стягнути з відповідача на користь позивачів і навпаки, складає 1 386 грн. 02 коп. (2 754 грн. 47 коп. 1 368 грн. 45 коп.).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Головного управління Національної поліції у Львівській області, задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 03 серпня 2023 рокузмінити, виклавши другий та третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

«Стягнути із Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди в розмірі 270 446 грн 72 коп та 5 000 грн моральної шкоди, а всього 275 446 (двісті сімдесят п`ять тисяч чотириста сорок шість) грн 72 коп.

Стягнути із Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_3 1 386 (одну тисячу триста вісімдесят шість) грн.. 02 коп. в якості різниці судових витрат, які понесли сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог».

В решті рішення Галицького районного суду міста Львова від 03 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 12 грудня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.