ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8965/23 Справа № 208/2048/23 Суддя у 1-й інстанції - Сушкова Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Макарова М.О., Максюти Ж.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 15 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву без номеру. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 26 000 грн. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка, станом на 22 лютого 2023 року, має заборгованість у загальному розмірі 29946,51 грн., яка складається з наступного: 25232,87 грн.- заборгованість за кредитом, 4 713,64 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом, а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути зазначену заборгованість та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов Банку задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг без номеру від 15 грудня 2010 року, активація відповідачкою картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору та про згоду позичальниці із усіма умовами цього договору; із розрахунку заборгованості та виписки за договором без номеру вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, частково погашала заборгованість за договором; зазначали, що відповідачкою було також підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», а тому ними надано достатньо доказів для задоволення заявлених позовних вимог. Звертали увагу на те, що в справі відсутні обґрунтовані заперечення відповідачки та відповідні докази проти їх позовних вимог.

27 жовтня 2023 року ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказувала, що Умови та правила, а також Тарифи АТ КБ «ПриватБанк» не підписувались нею. Зазначала, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» відноситься до договору №SAMDN50OTC003961505, в той же час Банком в позовній заяві зазначалось, що між нею та Банком укладено договір б/н.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову становить 29 946,51 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 15 грудня 2010 року. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

На підтвердження умов надання кредиту відповідачці та порушення нею зобов`язання позивач надав суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна": "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідачку (договір б/н), згідно якого відбувся старт карткового рахунку і був встановлений кредитний ліміт, який у подальшому Банком був змінений; довідка з інформацією про надані відповідачці кредитні картки.

Згідно з наданим Банком розрахунком, у відповідачки ОСОБА_1 , станом на 22 лютого 2023 року, виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 15 грудня 2010 року в розмірі 29946,51 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 25232,87 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 4713,64 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, а також відсутність будь-яких інших погоджених у встановленому порядку домовленостей про їх нарахування та розмір чи ознайомлення з ними відповідачку, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Як вбачається із матеріалів справи, саме такий договір був укладений і виконувався сторонами, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, з яких вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 користувалася карткою і до лютого 2023 року вносила кошти на погашення кредиту. Вимог про визнання цього договору недійсним в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав, відповідачка не заявляла, в зв`язку із чим, виходячи з презумпції правомірності правочину згідно ст.204 ЦК України, доведеним є факт існування між сторонами договірних відносин, які виникли на підставі підписаної між ними 15 грудня 2010 року Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду».

З матеріалів справи вбачається, що відповідачці під час підписання анкети-заяви було видано кредитну картку "Універсальна", 26 квітня 2011 року встановлено кредитний ліміт 2000 грн, який змінювався та максимальний кредитний ліміт становив 26000 грн. ОСОБА_1 неодноразово поповнювала рахунок, користувалася кредитним лімітом.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх обов`язків по сплаті кредиту, висновок суду про відмову в стягненні з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту є необґрунтованим, оскільки із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок неналежного виконання обов`язків за договором у відповідачки виникла заборгованість за тілом кредиту у загальному розмірі 25232,87 грн, яка підлягає стягненню, зважаючи на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, допустимий і достовірний доказ, відповідачем спростований не був. Зазначений розрахунок перевірений колегією суддів та колегія суддів з ним погоджується.

При цьому, відповідачкою не заперечується факт отримання нею картки з кредитним лімітом та факт користування кредитними коштами за спірний період.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальницею кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, АТ КБ «ПриватБанк» мав право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої та неповернутої суми кредитних коштів за тілом кредиту.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.02.2020 року, у справі № 365/159/19 та постанові від 02.12.2020 року, у справі № 161/5267/20.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між Банком і відповідачем 15 грудня 2010 року було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» (а.с.19), факт його підписання відповідачкою в апеляційній скарзі не заперечувався.

З розрахунку заборгованості, наданого Банком вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувались саме у визначеному сторонами Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду», розмірі та складають 4713,64 грн.. Наданий Банком розрахунок відсотків перевірений колегією суддів та колегія суддів вважає його правильним. (а.с.6-9,10-12 зворот,13-15).

На підставі чого, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення на користь Банку прострочених відсотків, посилаючись на те, що відсоткова ставка не зазначена у підписаній відповідачем заяві, оскільки останнє спростовується матеріалами справи.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність Банком позовних вимог, колегія суддів вважає за можливе, з врахуванням доводів, приведених в апеляційній скарзі, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі та стягнення на користь Банку заборгованості за кредитним договором б/н від 15 грудня 2010 року в розмірі 29 946,51 грн.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 684 грн та апеляційної скарги у розмірі 4026 грн, що разом становить 6710 грн.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзржинська Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 грудня 2010 року, станом на 22 лютого 2023 року, у загальному розмірі 29946,51 грн, яка складається з : заборгованості за кредитом в сумі 25232,87 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 4713,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк () судовий збір у розмірі 6710 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: М.О. Макаров

Ж.І. Максюта