Провадження № 22-ц/801/2378/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 рокуСправа № 127/16393/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/16393/23 за апеляційною скаргою адвоката Педини О. А. в інтересах ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Романюк Л. Ф. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до умов договору б/н від 10 жовтня 2014 року відповідачка, з урахуванням зміненого кредитного ліміту, отримала кредит у розмірі 32 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 22 травня 2023 року має заборгованість за кредитом у розмірі 39 166,71 грн, з яких: 31 130 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 036,71 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

За указаних обставин банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 39 166,71 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 39 166,71 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

між сторонами укладено договір про банківські послуги;

у порушення умов і правил надання банківських послуг відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість;

банківська транзакція забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів картки та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю, який надсилається банком на мобільний телефон клієнта зареєстрованого в банківській системі;

для підтвердження операції відповідачкою отримано та введено одноразовий ОТП-пароль, який завершив операцію щодо списання коштів;

платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку унаслідок недотримання ним вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем;

відповідачка належним чином зобов`язання за банківським договором не виконала, відтак права позивача порушені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2023 року адвокат Педина О. А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 13 листопада 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 листопада 2023 року витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 листопада 2023 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції; звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору; відкрито апеляційне провадження у цій справі та надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 грудня 2023 року справу призначено до розгляду на 14 грудня 2023 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

заборгованість по договору виникла внаслідок шахрайських дій третіх осіб;

ОСОБА_1 повідомила позивача про втрату картки, у результаті чого картку було заблоковано;

після зняття коштів кредитного ліміту відповідачка звернулась на гарячу лінію «ПриватБанку» та подала до правоохоронних органів заяву про вчинення кримінального правопорушення;

позивачем не доведено, що ОСОБА_1 будь-яким чином сприяла незаконному використанню персонального ідентифікатора номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

В письмових поясненнях АТ КБ «ПриватБанк» указує, що:

рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договорами між емітентом та користувачем;

момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом;

відповідачкою не надано належних доказів на підтвердження звернення на гарячу лінію банку з повідомленням про списання коштів.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 10 жовтня 2014 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, яка разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між сторонами договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування указаним кредитом.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 слідує, що станом на 10 жовтня 2014 року розмір кредитного ліміту становив 800 грн. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 32 000 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 10 жовтня 2014 року станом на 22 травня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 39 166,71 грн, з яких: 31 130 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 036,71 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

З витягу з ЄРДР від 10 серпня 2022 року слідує, що відділенням поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області розпочато досудове розслідування за заявою відповідачки у кримінальному провадженні № 0000254 за ч. 3 ст. 190 КК України щодо невстановленої особи, яка 08 серпня 2022 року близько 18 год 30 хв, шляхом обману, увійшовши в довіру ОСОБА_4 , представившись працівником «ПриватБанку», заволоділа грошовими коштами, які було списано з її карткового рахунку у сумі 31 200 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справи, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ураховуючи наведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року (далі - Положення), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 та від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22.

Матеріалами справи встановлено, що 10 жовтня 2014 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

З виписки за договором б/н від 10 жовтня 2014 року слідує, що 08 серпня 2022 року з карткового рахунку ОСОБА_1 зафіксовано зняття кредитних коштів у загальному розмірі 29 926 грн (31 125 грн - сума у валюті операції), на яку у подальшому було здійснено нарахування за кредитним договором.

10 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, у зв`язку із чим було розпочате кримінальне провадження № 0000254 за ч. 3 ст. 190 КК України.

Положеннями частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в обґрунтування обставини, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц зроблено висновок, що:

«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог».

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зроблено висновок, що:

«встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

АТ КБ «Приватбанк» не підтвердило належними та допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 08 серпня 2022 року щодо перерахування з її карткового (кредитного) рахунку грошових коштів на загальну суму 29 926 грн (31 125 грн - сума у валюті операції).

Апеляційним судом установлено факт звернення відповідачки на гарячу лінію банку та до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у ОСОБА_1 була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування.

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на імя ОСОБА_1 , не є підставою для задоволення позову.

Списання грошових коштів з карткових рахунків відповідачки відбулося не за її волею, відтак вона не повинна нести відповідальності за такі операції.

Виявивши безпідставне списання коштів, ОСОБА_1 повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів.

На указане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідачки заборгованості за договором кредиту є безпідставними, тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2023 року слід скасувати й ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог,

то судові витрати понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції слід залишити за позивачем.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з АТ КБ «Приватбанк» у дохід держави слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн (2684 грн х 150%).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Педини О. А. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2023 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави 4 026 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК