Номер провадження: 22-ц/813/4867/23
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю представника відповідача Портного М.І.,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Білак Наталії Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Отрада», третя особа: ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та бездіяльності щодо передачі майнових прав, -

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Громадської організації «Отрада», третя особа: ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та бездіяльності щодо передачі майнових прав.

В обгрунтування позову зазначала, що вона являється членом Громадської організації «Отрада», зареєстрованої виконавчим комітетом Одеської міської ради 09.02.1998. До неї, ще в попередній формі існування громадської організації членом був багато років батько ОСОБА_3 , а саме з 1973 року.

Позивачем вказано, що вона, як член ГО «Отрада», у користуванні має земельну ділянку, а також у володінні тимчасову споруду будинок рибака АДРЕСА_1 , в підтвердження чого позивач надала членський квиток, в якому вказано особистий рахунок, який ідентифікує приналежність члена ГО до його споруди. Позивач додала, що наявність відповідного членського квитка є підставою для сплати членських внесків, оплати комунальних послуг та інших платежів.

Вказувала, що у 2007 році Громадською організацією «Отрада» було здійснено оформлення тимчасової споруди під назвою будинок рибака АДРЕСА_1 з батька позивача, ОСОБА_3 на позивача ОСОБА_1 за власним бажанням.

За весь час членства, позивачкою добросовісно сплачувались членські внески, добросовісно виконувались обов`язки члена організації.

У 2020 році між нею та ОСОБА_2 було досягнуто усних домовленостей про передачу майнових прав на тимчасову споруду під назвою будинок рибака АДРЕСА_1 , від позивача до ОСОБА_2 та з цього приводу було вирішено усі особисті (фінансові) питання.

У зв`язку з цим, позивач та ОСОБА_2 неодноразово направляли відповідачу відповідні заяви з проханням вчинити відповідні дії щодо передачі майнових прав на тимчасову споруду під назвою будинок рибака № НОМЕР_1 (подальшу сплату членських внесків та усіх визначених статутом ГО «Отрада» платежів), що був збудований за власні кошти та перебував у користуванні позивачки, на ОСОБА_2 (звернення від 10.06.2020, 18.06.2020, 30.08.2020, 18.10.2020 та заява ОСОБА_2 від 07.06.2020), а також членство і особові рахунки.

Позивач зазначала, що подані звернення відповідачем або не приймались навіть до реєстрації, або ж незважаючи на встановлений Законом України «Про звернення громадян» 15-денний строк для розгляду звернень залишались без розгляду. І лише отримано одну письмову відмову на скаргу від 18.10.2020 №880, згідно якої було проінформовано про те, що розгляд скарги буде здійснений лише після того, як позивач заповнить бланк про виключення із членства ГО «Отрада».

Після отримання такої відповіді, позивач направила до відповідача запит на публічну інформацію, в якому просила зазначити, яким нормативно-правовим актом або актам ГО встановлена умова у вигляді заповнення бланку заяви про виключення з членів ГО «Отрада» для того, щоб прийняти до розгляду звернення громадянина, однак, як повідомлено ОСОБА_1 , відповіді не надійшло.

Одночасно позивачем заявлялось прохання видати їй відповідну довідку про те, що вона являється членом ГО «Отрада» та їй належить тимчасова споруда «будинок рибака АДРЕСА_1 », однак звернення залишилось без реагування.

У зв`язку з чим позивач вважала, що така відповідь ГО «Отрада» та ігнорування звернень її і третьої особи є неправомірним та таким, що порушують норми чинного законодавства, перешкоджають законному розпорядженню майном, створюють перепони в його вільному користування, що і стало підставою для звернення до суду.

З огляду на викладене, просила суд визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача щодо відмови здійснення передачі майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака № НОМЕР_1 » з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 на підставі їх звернень та фактичного невчинення відповідних дій з передачі майнових прав, членства, особових рахунків та інших необхідних дій; зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача по суті та прийняти рішення щодо передачі майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака № НОМЕР_1 » з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 з відповідним оформленням членства та особових рахунків в порядку встановленому статутом ГО «Отрада» та чинним законодавством.

19 жовтня 2022 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні позову ОСОБА_1 до Громадської організації «Отрада», третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та бездіяльності щодо передачі майнових прав, зобов`язання розглянути заяву та прийняти рішення відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2022 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та покласти судові витрати на відповідача.

13 березня 2023 року Одеським апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від відповідача по справі. У поданому відзиві відповідач вказує, що судом під час розгляду справи було достатньо та в повному обсязі вислухано сторін та перевірено усі обставини, що мають значення для вирішення спору, про що, на думку відповідача, свідчать аудіо/відео записи судових засідань. Крім того, відповідач вважає, що судом першої інстанції під час розгляду було враховано принципи пропорційності, змагальності, диспозитивності, які і гарантують кожному учаснику справи право подати свої докази та відстоювати свою правову позицію перед судом. З огляду на вказане, відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

27 квітня 2023 року Одеським апеляційним судом отримано відповідь на відзив від представника апелянта. У поданій відповіді апелянтом наголошується, що відповідач намагається ввести в оману суд, вказуючи про необізнаність щодо звернення позивачки із відповідними заявами через їх неотримання. Також, апелянтом наголошується, що відмова відповідача у прийнятті звернень підтверджується відеозаписом, який надає у додатках до відповіді на відзив. З огляду на вказане, апелянт вважає, що відомості, повідомлені відповідачем не є доведеними, а тому судом не можуть бути взяті до уваги.

Також апелянтом подано до суду клопотання про виклик свідка Голову ГО «Отрада» ОСОБА_5 ..

Колегія суддів звертає увагу на те, що у поданому клопотанні представником апелянта не зазначено яким чином відомості щодо процедури переоформлення будинків між членами, прийняття та розгляд звернень можуть вплинути на результат перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Слід наголосити, що про таке клопотання позивачем могло бути заявлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, а відповідна заява на стадії перегляду рішення суду є затягуванням судового процесу, так як у позивача була процесуальна можливість подати всі необхідні, на його думку, докази разом із позовною заявою або під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає необхідності виклику свідка ОСОБА_5 в судове засідання та його подальшому допиті так як клопотання про виклик вказаного свідка не є обґрунтованим.

02 травня 2023 року Одеським апеляційним судом отримано клопотання представника апелянта про витребування доказів. Так, апелянт просив суд витребувати у відповідача інформацію щодо: довідки за 2023 рік про членство ОСОБА_1 у ГО «Отрада», звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо переоформлення майнових прав на споруду «будинок рибака», акту Інвентаризації членів ГО «Отрада» станом на 2021-2023р.р. та кількість будинків рибаків за цей період, а також інформацію про те чи відбувалось впродовж 2021-2023р.р. переоформлення будинків рибака та особистих рахунків з членів ГО «Отрада» на інших осіб.

15 травня 2023 року протокольною ухвалою під час судового засідання по справі, представнику ОСОБА_1 ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів.

В судове засідання, призначене на 30 листопада 2023 року об 13 год 30 хв з`явився представник відповідача - Портний М.І., інші учасники справи до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника апелянта надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката Білак Н.І. в інших судових засіданнях та участю у складі конкурсної комісії в університеті.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судові засідання по справі вже було неодноразово відкладено, в тому числі через клопотання представника апелянта та її зайнятість в інших судових засіданнях.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, ненадання вмотивованих доказів щодо існування підстав для відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності сторін.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту шляхом звернення до суду із позовними вимогами про визнання неправомірними дій та бездіяльності відповідача щодо відмови у здійсненні передачі майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака» АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі їх звернень та фактичного не вчинення відповідних дій з передачі майнових прав, членства, особистих рахунків та інших необхідних дій, оскільки судом не встановлено в чому саме полягає порушення прав та законних інтересів самої позивачки за захистом яких вона звернулася до суду та просить вчинити дії не на користь неї самої, а на користь третьої особи.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вказані висновки суду є обґрунтованими та відповідають обставинам справи з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що Громадська організація «Отрада» згідно договору оренди земельної ділянки від 20.06.2005 з угодами про внесення змін до вказаного договору між ГО «Отрада» та Таїровською с/р Овідіопольського району Одеської області орендує земельну ділянку, загальною площею 5,1072 га на умовах строкового платного володіння і користування рекреаційного призначення, що знаходиться на території Таїровської с/р в межах смт. Таїрове, Овідіопольського району Одеської області в районі узбережжя Чорного моря ( АДРЕСА_2 ), і яка перебуває у комунальній власності і належить до відання Таїровської селищної ради, яка згідно положень Земельного Кодексу України здійснює повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів на його території.

Громадська організація «Отрада» діє на умовах статуту у новій редакції 2016 року, затвердженого Протоколом Загальних зборів №4 від 06.03.2016.

Як зазначається у позовній заяві, у 2007 році Громадською організацією «Отрада» було здійснення оформлення тимчасової споруди «будинок рибака № НОМЕР_1 » з батька позивач ОСОБА_7 на позивачку ОСОБА_1 за власним бажанням та для подальшого користування.

У 2020 році між позивачкою та ОСОБА_2 було досягнуто домовленості про передачу майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака №405» останній, та як вказує ОСОБА_1 , було вирішено всі особисті (фінансові) питання.

Позивачка стверджує, що вона та ОСОБА_2 неодноразово зверталась з письмовими заявами до голови правління ГО «Отрада» з проханням переоформити на ім`я ОСОБА_2 тимчасову споруду "будинок-рибака" АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , а відповідачем вказані звернення не приймались навіть до реєстрації або залишались без розгляду. В свою чергу, позивач отримала письмову відмову на скаргу від 18.10.2020 за №880 в якій її було проінформовано про те, що розгляд її скарги буде здійснений тільки після того як буде заповнено бланк про виключення із членства ГО «Отрада».

За словами позивача, нею також заявлялось прохання видати відповідну довідку про те, що вона є членом ГО «Отрада» та що їй належить тимчасова споруда, однак звернення залишались без реагування.

Позивач вважає, що відмова відповідача здійснювати передачу майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака № НОМЕР_1 » від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 порушує права та законні інтереси позивача та третьої особи, а відповідні відповіді ГО «Отрада» є такими, що порушують норми чинного законодавства України та перешкоджають розпорядженню майном, створюючи перешкоди у його вільному користуванні.

В апеляційній скарзі апелянт наполягає на позовних вимогах та вказує, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції не було в повному обсязі досліджено надані позивачем докази, зокрема, заяви ОСОБА_1 , які подавались до ГО «Отрада». Апелянт вказує про хибність висновків суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом не було дотримано принципів верховенства права, об`єктивності та неупередженості в частині запобігання зловживанню відповідачем його правами. Також, апелянтом зазначено про недотримання встановленого порядку передачі справи з одного суду до іншого, адже судом вказано, що оскарження питань членства в громадській організації та діяльності її органів щодо прийняття рішень щодо членства відноситься до підсудності судів господарського судочинства. Крім того, на думку апелянта судом взагалі не було прийнято і досліджено подані позивачем докази того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертались із проханням вступити в члени організації та здійснити переоформлення членства.

Апеляційний суд, дослідивши вказані доводи апеляційної скарги звертає увагу на те, що вони не відповідають обставинам справи та положенням чинного законодавства, більш того, доводи апеляційної скарги зводяться до ствердження апелянтом про незаконність та хибність рішення першої інстанції проте не наводиться конкретизація обставин, які апелянт вважає незаконними, а які висновки хибними. Крім того, доводи апеляційної скарги є повторенням позовної заяви та викладенням хронологічної послідовності подій, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» визначено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадські об`єднання», громадські об`єднання утворюються і діють між іншим і на принципі самоврядності, що передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом.

Основним правовим документом, що регулює діяльність громадської організації, є його статут. Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності організації положення, що не суперечать законодавству.

Як встановлено судом, Громадська організація «Отрада» діє на умовах статуту у новій редакції 2016 року, затвердженого Протоколом Загальних зборів №4 від 06.03.2016.

Відповідно до умов Статуту Громадської організації «Отрада» (загальні положення), ГО «Отрада» - це добровільне об`єднання фізичних осіб для здійснення та захисту прав, задоволення суспільних, зокрема економічних та інших інтересів.

Розділом 2 Статуту передбачено, що завданням об`єднання є зокрема: проведення любительського та спортивного лову риби у береговій смузі району Чорного моря, забезпечення відпочинку членів об`єднання та їх родин, забезпечення всіма побутовими послугами, забезпечення робіт щодо розвитку причалу, представництво та захист інтересів членів організації у державних та інших органах, з питань пов`язаних з життям та діяльністю організації та інше.

Згідно пункту 4.1. Статуту, в організації встановлюється індивідуальне членство. Членство в організації є добровільним.

Розділом 3 Статуту п. 3.1. передбачено, що членами Організації на засадах рівноправності можуть бути громадяни України віком від 14 років іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, визнають Статут, завдання та напрям діяльності Організації.

Відповідне положення Статуту узгоджується зі статтею 8 Закону України «Про громадські об`єднання».

Згідно п. 3.2. Статуту Прийняття в Організацію здійснюється за рішенням Правління згідно письмовою заявою. Строк розгляду заяви про прийняття в члени Організації складає 10 робочих днів.

Відповідними положеннями встановлено процедуру вступу у члени ГО «Отради».

Апелянт вказує та надає на стадії апеляційного розгляду заяви, які було подано до ГО «Отрада». В свою чергу, слід вказати, що надані заяві не містять ознак або доказів направлення їх на адресу ГО «Отрада» або реєстрації таких заяв. Тобто, апелянтом не доведено звернення із такими заявами, а тому судом не може констатуватись факт подання таких звернень і їх ігнорування громадською організацією.

Більш того, судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що враховуючи усталену практику Верховного Суду України, оскарження питань членства в ГО та діяльності її органів щодо прийняття рішень щодо членства в ГО відноситься до підсудності судів господарського судочинства, а доводи апелянта про те, що у випадку такого висловлення, суд мав направити справу за господарською підсудністю не можна вважати спроможними, так як у даній справі позивачем заявляються вимоги, які підлягають розгляду в цивільному судочинстві, проте по суті позову позивачем висловлюється непогодження із наявністю/відсутністю членства в громадській організації. Тому, у випадку, якщо ОСОБА_1 вважає, що її права порушені в частині членства в громадській організації то їй роз`яснено, що такі вимоги є предметом розгляду в порядку господарського судочинства і не можуть бути предметом розгляду в рамках даної справи.

Також апеляційним судом вбачається, що у своїх позовних вимогах, позивач просить визнати неправомірними дій та бездіяльності відповідача щодо відмови здійснення передачі майнових прав на тимчасову споруду «будинок рибака» АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача по суті та прийняти рішення щодо передачі майнових прав та тимчасову споруду «будинок рибака» АДРЕСА_1 .

Так, у п. 6.1 розділу 6 Статуту ГО «Отрада» визначено, що вищим статутним органом організації є загальні збори, до складу яких входять всі дійсні члени організації. Цим же пунктом визначено виключну компетенцію загальних зборів, яким не передбачені повноваження щодо передачі (переоформлення) майнових прав.

Іншими положеннями Статуту ГО «Отрада» також не передбачено положень, за якими здійснюється передача майнових прав, не передбачається автоматичного закріплення тимчасової споруди, розміщеної на земельній ділянці у разі вступу у членство, як і не врегульовано переоформлення Громадською Організацією об`єкту майнових прав між членів громадської організації та третіми особами.

Тобто, відсутній механізм у разі задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача по суті та прийняти рішення щодо передачі майнових прав та тимчасову споруду «будинок рибака» № НОМЕР_1 з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 з відповідним оформленням членства та особових рахунків, в порядку встановленому статутом ГО «Отрада» та чинним законодавством. Слід наголосити, що такого висновку суд прийшов також зважаючи на те, що відповідні вимоги стосується майнових прав, існування та порядок регулювання яких Статутом ГО «Отрада» не встановлено і вони стосуються здійснення дій не на користь позивачки ОСОБА_1 , а на користь третьої особи, яка за захистом свого порушеного права не зверталась ані в рамках даної справи, ані в рамках іншого провадження.

Апеляційний суд також не вбачає в чому саме полягає порушення прав та законних інтересів самої позивачки за захистом, яких вона звернулася до суду.

Таким чином, є цілком законним та вмотивованим рішення щодо того, що ОСОБА_1 обрала невірний спосіб захисту, а вимоги позовної заяви не є обґрунтованими, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, так як доводи не знайшли свого підтвердження в матеріалах та обставинах справи.

За таких обставин, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, дослідив усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та керуючись критерієм «поза розумним сумнівом», дав їм правильну оцінку та обгрунтовано виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Тому, так як апеляційний суд не вбачає порушень матеріальних та процесуальних норм права і з огляду на вказане, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у апеляційного суду немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Білак Наталії Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 11 грудня 2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда

Р.Д. Громік