ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 401/1286/22

провадження № 22-ц/4809/481/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Головань А.М., Письменний О.А.,

за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Полтавський турбомеханічний завод» ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення вихідної допомоги при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2022 року (суддя Макарова Ю.І.),-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзив на позовну заяву

ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Лобов М.О.,17 червня 2022 року звернулася до Світловодського міськрайонного суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод», якою просить стягнути з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» заборгованість по заробітній платі в сумі 17 907, 85 грн та вихідну допомогу при звільненні, виходячи із розміру тримісячного середнього заробітку, в сумі 29861, 77 грн.

Вимоги обґрунтовані наступним. Позивач 05.01.2022 прийнята на роботу в технічний відділ ЕЗЧ ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» інженером-технологом.

За період роботи з 05.01.2022 по 28.02.2022 заробітна плата позивачці була виплачена лише 17.01.2022 в розмірі 2000, 00 грн, решта заробітної плати не виплачена навіть на час звернення до суду.

Через порушення строків виплати зарплати та трудового законодавства, 28.02.2022 позивач подала заяву про звільнення за власним бажанням в порядку ч.3 ст. 38 КЗпПУ. В цей же день була звільнена за ч. 3 ст. 38 КЗпПУ наказом №ПТМ00000038.

Заборгованість по заробітній платі не була виплачена, як і не виплачена вихідна допомога в розмірі не менше тримісячного середнього заробітку, як передбачено ст. 44 КЗпПУ.

Вказує, що заборгованість по заробітній платі виникла ще в довоєнний період, а воєнний стан не є підставою для невиплати заробітної плати. Підприємство відповідача працює, порушення строків виплати заробітної плати не пов`язане з веденням бойових дій. У зв`язку з чим, просить задовольнити позов.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю за наступного.

Позивачу нарахована за січень - лютий 2022 року заробітна плата в сумі 19 907, 85 грн. Станом на 01.07.2022 зобов`язання відповідача перед звільненим працівником з виплати заробітної плати виконані. З розрахунку середньоденної заробітної плати, яка складає 547, 12 грн., вихідна допомога при звільненні працівника становить 27 903, 12 грн.

Однак за ч.ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносини в умовах воєнного стану», на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Частиною 3 ст. 10 Закону передбачено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 № 2024.02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022. Відтак наявні підстави для звільнення відповідача від відповідальності. Так як відсутня заборгованість з виплати заробітної плати перед позивачем, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Сторона просить в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн (а.с.57-61)

У відповіді на відзив позивач вказує.

У період з 20.06.2022 по 30.06.2022 відповідачем виплачено 12 071, 68 грн із призначенням платежу «Заробітна плата». Подана заява про залишення позову без розгляду в частині стягнення заробітної плати.

З розрахунком відповідача щодо суми заборгованості з виплати вихідної допомоги, яка становить 27903, 12 грн, погоджується.

Звертає увагу, що заборгованість з виплати заробітної плати утворилася ще до введення воєнного стану. Всі належні до сплати розрахункові суми працівникові, в тому числі вихідна допомога, мають бути виплачені у день його звільнення. Порушення строків виплати не виникло в результаті бойових дій, оскільки на території м. Полтава бойові дії не велися. Згідно відомостей з сайту пошуку роботи «robota.ua», станом на 29.08.2022 ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» здійснює пошук робітників і має 24 вакансії, що свідчить про активну роботу підприємства, а сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, на який посилається представник відповідача, не є беззаперечним доказом про існування таких обставин (а.с. 110-112).

30 серпня 2022 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні з вирахуванням обов`язкових платежів в сумі 71 125, 60 грн за період з 01.03.2022 по 31.08.2022 та судові витрати (а.с. 116-118).

Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі залишено без розгляду, прийнято заяву про збільшення позовних.

Короткий зміст оскарженого судового рішення

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Полтавський тербомеханічний завод» про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задоволені.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні у розмірі 27 903, 12 (двадцять сім тисяч дев`ятсот три) гривень без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 71 125 (сімдесят одна тисяча сто двадцять п`ять) гривень 60 коп. без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 коп. сплаченого судового збору.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку задовольняючи вимоги, що позивач звільнена за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з чим на підставі ст. 44 КЗпП України має право на виплату вихідної допомоги в розмірі тримісячного заробітку. В день звільнення працівника роботодавець не провів виплату всіх належних розрахункових сум.

Відповідачем не наведено обґрунтування на підтвердження обставин, що порушення строків виплати всіх сум при звільненні позивача мало місце внаслідок ведення бойових дій або інших обставини непереборної сили, тому суд вважає підставними вимоги для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідно до ст. 117 КЗпП України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем подана апеляційна скарга, якою директор товариства просить скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.11.2022 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку звільненому працівникові.

Вказує, що стороною відповідача у відзиві на позовну заяву зазначено, що з огляду на факт зупинення нормальної господарської діяльності, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та проведенням бойових дій на території Полтавської області, товариство опинилося у вкрай скрутному фінансовому становищі, що позбавило можливості виплатити належні позивачу в день звільнення грошові кошти.

Суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що з моменту введення воєнного стану в країні відповідач зазнав серйозних збитків від чого його фінансово-господарська діяльність дуже постраждала.

Торгово-промислова палата України (ТПП) повідомила про засвідчення факту настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 24 лютого 2022 року.

Товариство фактично розрахувалося з ОСОБА_1 30.06.2022 р. Якщо рахувати з моменту наступного за днем звільнення дня до моменту остаточного розрахунку з позивачем, виходить відповідно середній заробіток звільненого працівника за один робочий день складає 547,12 грн ( п`ятсот сорок сім гривень 12 коп.) період затримки розрахунку середнього заробітку починається з 01.03.2022 по 30.06.2022 (березень 2022р.-22 дні + квітень - 21 день + травень - 22 дні + червень - 22 дні = всього - 87 днів), то середній заробіток виходить в сумі 47 599,44 грн (сорок сім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 44 коп) (547,12 гри. х 87 днів). Що судом не враховано при вирішенні спору в цій частині.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача вказує

Підприємство не зупинило свою діяльність, навіть в перші дні повномасштабного вторгнення та продовжувало повноцінно працювати. З офіційних джерел знайдено 28 тендерів починаючи з 24.02.2022, де підприємство брало участь, в тому числі із підписанням договорів. Що також є підтвердженням активної діяльності підприємства.

Відповідач на підтвердження поважності невиплати належних ОСОБА_1 коштів посилається лише на загальний лист ТПП від 28.08.2022 №2024/02.0-7.1, адресований «Всім кого це стосується», що не є підтвердженням причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили, а саме військовою агресією Російської Федерації проти України та невчасною виплатою заробітної плати працівникам.

Верховний Суд у постанові від 19.08.2022 по справі №908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами.

Відповідач не надав суду навіть сертифікату торгово-промислової палати, який видається ТПП за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин, а послався лише на загальний лист, який розміщений на сайті ТПП.

Відповідач не заперечує, що позивач має право на вихідну допомогу. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи те, що відповідач на даний час так і не провів повний розрахунок з ОСОБА_1 щодо належних їй від підприємства сум в день звільнення, а саме не виплатив вихідну допомогу, то позивачка має право на середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, але не більш як за шість місяців.

Відповідно до «Розрахунку норми тривалості робочого часу на 2022 рік з урахуванням воєнного стану» кількість робочих днів в період з 01.03.2022 по 31.08.2022 становить 130 днів (22 дні березень + 21 день квітень + 22 дні травень + 22 дні червень + 21 день липень + 22 дні серпень), середній заробіток за час затримки розрахунку становить 71125, 60 грн ( 547,12 грн х 130 днів затримки розрахунку).

Розрахунок судом проведений вірно і правомірно стягнута дана сума з відповідача.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана 31 січня 2023 року до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31 січня 2023 року витребувано зі Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області матеріали даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргу ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» залишено без руху; встановлено строк, для усунення недоліків; ухвалою суду від 22 березня 2023 року скаржнику продовжено строк для виконання вимог ухвали від 28 лютого 2023 року.

Оскільки недоліки апеляційної скарги скаржником усунуто у встановлений судом строк, ухвалою суду від 19 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.

22 травня 2023 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 01 червня 2023 року, про що постановлено відповідну ухвалу.

Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с.233).

Ухвалою суду від 26 травня 2023 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Лобова М.О. про участь в судовому засіданні, призначеному на 01 червня 2023 року в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Про участь сторін в суді апеляційної інстанції

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився (а.с.233). Відповідно до ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача, адвокат Лобов М.О., який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив щодо доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» з 05 січня 2022 року по 28 лютого 2022 року (а.с.10, 11-12).

Наказом відповідача № птм 00000036 від 28 лютого 2022 року позивача звільнено з посади інженера-технолога Технічного відділу ЕЗЧ ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП за власним бажанням, з яким позивач ознайомлена в той же день (а.с. 13).

Згідно п. 3.5 Колективного договору на 2020-2022 р.р. між адміністрацією та профспілковим комітетом ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод», зареєстрованого 27 травня 2020 року, при розірванні трудового договору з підстав порушення Адміністрацією Підприємства законодавства про працю, колективного чи трудового договору, працівникові виплачується вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку працівника. (а.с. 62-73).

З довідки про середній заробіток ОСОБА_1 вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача складає 547, 12 грн, середньомісячна заробітна плата - 9301, 04 грн (а.с. 102).

Відповідно до довідки щодо заборгованості з виплати заробітної плати ОСОБА_1 , станом на березень 2022 року підприємство мало зобов`язання перед звільненим працівником в сумі 12 071, 68 грн, яка сплачена у червні 2022 року (а.с.103).

Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (а.с.124).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За положеннями ст. 376 ЦПК підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши підстави оскарження, переглядаючи судове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Спір в справі виник за наслідками трудових відносин. Оскаржується рішення тільки в частині вирішення спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, межі перегляду апеляційним судом передбачені ст. 367 ЦПК, тобто перегляд стосується тільки вирішення вимоги, що оскаржена відповідачем.

28 лютого 2022 року позивач звільнилася з ПАТ «Полтавський турбомеханічний завод» на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП за власним бажанням. В день звільнення з нею розрахунок не був проведений в порушення вимог ст. 116 КЗпП України. Не виплачена заробітна плата в сумі 12 071, 68 грн, сплачена 30 червня 2022 року, тобто після звернення до суду. Також не виплачена вихідна допомога, передбачена п. 3.5 Колективного договору на 2020-2022 р.р, розрахунок якої відповідач здійснив, але не виплатив і яка є складовою розрахункових сум. Спору щодо розміру розрахункових сум між сторонами немає.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата, це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки).

Положеннями ст. 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата, це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Роботодавець зобов`язаний вжити всіх заходів для своєчасного нарахування та виплати зарплати працівникам відповідно до чинного законодавства про працю та трудового договору. Виплата зарплати під час воєнного стану регламентована статтею 10 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". Однак при звільненні працівника всі суми, що належать йому від роботодавця, мають бути повністю виплачені за рахунок підприємства.

З копією наказу про звільнення, роботодавець зобов`язаний видати працівникові також і письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні. Тобто при звільненні заробітна плата виплачується безпосередньо у дату звільнення працівника. Якщо працівник не був на робочому місці в цей день, слід погасити всі заборгованості перед ним не пізніше наступного за отриманням вимоги про розрахунок дати.

Суд першої інстанції правильно визначившись зі спірними правовідносинами вірно вказав, що можливе звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці, зовсім не звільняє від обов`язку виплатити заробітну плату, тобто здійснити своєчасно повний розрахунок.

Згідно з частиною першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи дану норму права, суд першої інстанції правильно застосував висновки постанови Великої Палати Верховного Суду в від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, за якою під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, за невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 3 ст. 10 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Тобто, законодавець пов`язує звільнення від відповідальності роботодавця за умови доведення останнім, що таке порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або інших обставин непереборної сили.

В такому випадку сторона, яка заперечує виплату має надати належні, достатні, допустимі докази в сукупності, які б свідчили про неможливість здійснити своєчасний розрахунок через воєнний стан. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України та ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач, зазначив загальну підставу, не конкретизувавши обставинами, це військова агресія РФ проти України, існування правового режиму воєнного стану в Україні, що становлять форс-мажорні обставини.

Однак доказів як саме ці обставини стали перешкодою для своєчасного розрахунку зі звільненим працівником, не вказали.

При цьому позивач абсолютно вірно звертає увагу, що заборгованість виникла ще до воєнного стану. Роботодавець жодним чином не пояснив з чого виникла заборгованість, як воєнний стан вплинув на прямий обов`язок виплатити заробіток, здійснити розрахунок.

Об`єднана палата КГС ВС у постанові від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17 зазначила, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам, суперечить принципу змагальності сторін судового процесу» акцентовано ВС.

Відтак відсутні правові підстави для відмови в задоволенні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Розрахунок виплати за ст. 117 КЗпП правильно здійснений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 100 від 8 лютого 1995 року, за період з 01.03.2022 по 31.08.2022, що становить 130 днів, виплата складає суму 71 125, 60 грн (547, 12 грн. х 130 днів).

Щодо доводів відповідача в апеляційній скарзі, про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, обґрунтуванням якого є сучасні події,то слід зазначити, що законодавець вніс зміни в ст. 117 КЗпП України (ЗУ

«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових

відносин» від 01.07.2022) обмеживши строк за який може бути стягнено середній

заробіток шістьма місяцями.

Таким чином доводи апеляційної скарги, які за своїм змістом аналогічні запереченням на позовну заяву, обґрунтованих порушень оскаржуваного судового рішення не містять, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Загальний висновок апеляційного суду

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» залишити без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2022 року,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М. Головань

О.А. Письменний