ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3027/23 Справа № 214/7501/20 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/7501/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.,

секретар судового засідання: Тимофєєва В.О.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, яке постановлено суддею Сіденком С.І. місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який уточнила 21.12.2020 року, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_5 .

Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 та мікроавтобус марки M2 VOLKSWAGEN НОМЕР_1 .

Після смерті сина позивач сильно хворіла, а тому звернулася до нотаріуса із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, з 11.03.2022 року Постановою КМУ №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої короновірусом», на території України було запровадження загальнодержавний карантин. Зазначеною постановою було встановлено, що до осіб, які потребують самоізоляції відносяться особи, які досягли 60-річного віку, крім осіб, які потребують самоізоляції, відносяться особи, які досягли 60-річного віку, крім осіб, які здійснюють заходи, пов`язані з недопущенням поширення короно вірусу, забезпечують діяльність об`єктів критичної інфраструктури.

Позивач досягла 76-річного віку, має хронічні захворювання, тому не могла своєчасно звернутися до нотаріуса.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка винесена 28.10.2020 року державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Бацурі А.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк.

В зв`язку з вищевикладеним, позивач просила суд надати їй додатковий строк в три місяці для звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справу розглянуто без належного повідомлення позивача, зокрема вказує, що вона повідомляла суд, що її представник знаходиться на лікарняному, проте суд першої інстанції проігнорував заявлене нею клопотання.

Зазначає, що після смерті сина, вона сильно хворіла, а тому звернулася до нотаріуса із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. Не надала документи щодо стану її здоров`я, оскільки суд першої інстанції не надав їй цього зробити.

Син за життя їй допомагав, сплачував лікування, купував продукти харчування та надавав постійну допомогу.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Відповідач ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначила, що апеляційна скарга необґрунтована та безпідставна, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Пантелєєв О.В. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Вязанкіна Н.П. проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала.

ОСОБА_6 та її представник адвокат Чепурнов В.І. у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого є: ОСОБА_7 - батько, ОСОБА_8 - мати, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_9 , батьком якої є ОСОБА_5 (а.с. 142 зворот).

ОСОБА_9 , після укладення шлюбу 16.07.2011 з ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с. 142).

Як вбачається з паспорту громадянина України НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до відмітки про сімейний стан остання перебувала з ОСОБА_5 у шлюбі з 11.09.2009 року, який розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 214/203/13-ц від 16.04.2013 року (а.с. 147).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 146).

За життя, на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_6 від 09.11.2004 року, на праві приватної власності ОСОБА_5 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , про що, відповідно до витягу №5628628 від 30.11.2004 КП «Криворізьке БТІ» зроблено запис №72 в книзі 232П-72. Частка у майні 1/1 (а.с. 8-12).

Крім того, за життя ОСОБА_5 належав транспортний засіб марки M2 VOLKSWAGEN НОМЕР_1 , на підтвердження чого, ОСОБА_1 , до позову надано протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №00072-00173-19 від 05.09.2019 року (а.с. 13)

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 (а.с. 7, 139).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №58929436 від 03.10.2020, за життя ОСОБА_5 заповітів не складав (а.с. 141).

На момент відкриття спадщини, відповідно до довідки від 08.01.2020 року №01.16-13/5/64, на день смерті ОСОБА_5 за адресою його реєстрації: АДРЕСА_2 , разом із ним зареєстровані особи не значаться (а.с. 19).

Після відкриття спадщини до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 , на підставі чого 03.01.2020 року заведено спадкову справу №4/2020, номер у Спадковому реєстрі №65317955 (а.с. 140 зворот).

При цьому, ОСОБА_2 звернулася 03.01.2020 року із завою про прийняття спадщини за законом, ОСОБА_3 28.01.2020 року в інтересах малолітньої ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за законом, ОСОБА_3 24.03.2020 року в своїх інтересах із заявою про прийняття спадщини за законом, ОСОБА_1 26.10.2020 року із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 132, 133, 134, 135 зворот).

ОСОБА_3 22.05.2020 року нотаріальною конторою повідомлено, що вона не є спадкоємцем першої черги, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 не видається можливим (а.с. 147).

ОСОБА_2 29.05.2020 року нотаріальною конторою повідомлено, що нотаріусом прийнято рішення щодо відкладення видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до вирішення справи судом, оскільки на теперішній час не вбачається можливим встановити коло спадкоємців ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 153).

На запит завідувача Сьомої криворізької державної нотаріальної контори 03.09.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надано повідомлення, що у провадженні суду перебуває цивільна справа №214/5710/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ майна та зміну черговості одержання права на спадкування (а.с. 154).

ОСОБА_1 державним нотаріусом Грабевник О.В. 28.10.2020 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємиця не надала документального підтвердження фактичного проживання на день смерті зі спадкодавцем, запропоновано звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 (а.с. 12, 138).

Позиція апеляційного суду

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року - скасувати та ухвалити нове.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами, що додані до позову. позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є безпідставними, необґрунтованими.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга позивача, обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за її відсутності, без належного повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

В матеріалах справи відсутні письмові докази щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Також, матеріали справи містять довідку про доставку SMS повідомлення позивачу про виклик її до суду у цивільній справі № 214/7501/20 на 30.11.2022 року на 14:30 на відповідний номер телефону позивача.

Проте ця довідка про доставку SMS не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздрукування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

У матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. За таких обставин не можна вважати, що суд першої інстанції належним чином повідомив позивача про дату, час і місце судового засідання.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, доказів про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 січня 2023 року у цивільній справі № 693/812/21.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Всупереч вищенаведеним нормам процесуального права, положенням Конвенції та практиці ЄСПЛ суд першої інстанції розглянув і вирішив справу за відсутності позивача, щодо якого немає відомостей про її належне повідомлення про час і місце розгляду справи, що є порушенням права на доступ до правосуддя та статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).

Щодо посилання позивача в апеляційні скарзі на те, що вона повідомляла суд, що її представник знаходиться на лікарняному, проте суд першої інстанції проігнорував заявлене нею клопотання, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року відмовлено у допуску адвоката Вязанкіної Н.П, як представника відповідача ОСОБА_2 , оскільки адвокат Вязанкіна Н.П. відведена від участі у розгляді справи в якості представника позивача, а її участь в якості представника відповідача призведе до порушення, як прав сторін, так і норм цивільного та цивільно-процесуального законодавства, суд дійшов висновку про відмову у допуску адвоката Вязанкіної Н.П., як представника відповідача ОСОБА_12 до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності позивача без обов`язкового належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим скасовує рішення суду на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20).

Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна передусім стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом згаданого шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається, колегія суддів враховуючи усталену практику Верховного Суду дійшла висновку, що ОСОБА_1 не довела існування об`єктивних та непереборних перешкод на вчинення нею своєчасних дій щодо прийняття спадщини після смерті сина.

Крім того, колегія суддів зазначає, що процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, відповідно до пункту 3.5 глави 10 якого якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним способом (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Отже, позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв`язку, що узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21).

Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивач до суду не подала.

Колегія суддів вважає, що надані позивачем копії медичних документів не є належними та достатніми доказами неможливості ОСОБА_4 своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, оскільки вони не підтверджують факт непрацездатності позивача протягом всієї тривалості строку для прийняття спадщини. Крім того, частина медичних документів містить лише результати проведених клінічних досліджень та рекомендації лікарів за 2021-2022 роки, проте син позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Подані позивачем до суду медичні документи не спростовують можливості своєчасно звернутися із відповідною заявою особисто або через засоби поштового зв`язку до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Колегія суддів, враховуючи, що тривалість пропуску строку для прийняття спадщини становить майже рік, а також встановлені апеляційним судом обставини, вважає, що позивач не довела існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття спадщини у встановлений законом строк, а отже, не довів, що пропуск строку відбувся з поважних причин.

Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів установила, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини, не навівши обставин, що створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача щодо подання такої заяви, застосовує частину третю статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини, а тому дійшла висновку про відсутність підстав для надання ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню на підставі п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Витрати у суді першої та апеляційної інстанції віднести на рахунок позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.3 ч. 3 ст. 376, п.4 ч. 1 ст. 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 листопада 2022 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: