СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10252/23

пр. № 2-о/759/827/23

13 червня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

при секретарі Овдій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03148, м. Київ, вул. Якуба Коласа, 6) про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року адвокат Надельнюк Р.О., який представляє інтереси заявниці, звернувся до суду з вказаною заявою у якій просить встановити факт смерті (загибелі) матері заявниці - ОСОБА_2 , який стався 11 березня 2022 року в місті Маріуполі, під час дії воєнного стану, під час здійснення заходів з оборони України від агресії російської федерації.

В обґрунтування заяви вказує на перебування під час бойових дій в кінці лютого - березні 2022 р. батьків заявниці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своєму одноповерховому будинку за адресою АДРЕСА_2 . Ввечері 11.03.2022 р. біля 22 години будинок був повністю знищений артилерійським вогнем. Під час обстрілу в середині будинку знаходилось 6 осіб, які загинули. Розкопки розвалин будинку проводилися 11.05.2022 р. Під час розкопок встановлено, що фрагменти людських тіл вже були вивезені військовими за місяць до того. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померли (загинули) на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють своїх повноважень, заявник не має можливості у передбачений законом спосіб зареєструвати факт смерті в органі РАЦС згідно законодавства України.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просить розглядати заяву у його відсутність.

Представник заінтересованої особи - Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 19.03.1982 р. відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м.Жданов (актовий запис №409).

На підтвердження факту смерті заявником надано фотоматеріали зруйнованого будинку, пояснення ОСОБА_5 , заяву про розшук осіб, що безвісно відсутні, талон-повідомлення єдиного обліку №17410 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305 - 309 ЦПК України).

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні звертати увагу, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у Цивільному кодексі України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (частина друга статті 317 ЦПК України).

У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частини перша - друга статті 318 ЦПК України).

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Частинами першою, другою статті 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Поданих заявником доказів: фотоматеріали зруйнованого будинку, показання свідка, заяву про розшук осіб, що безвісно відсутні, талон-повідомлення єдиного обліку №17410 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, недостатньо для встановлення судом факту смерті особи, оскільки не можливо встановити, що смерть ОСОБА_1 настала у певний час та за певних обставин, що має наслідком лише вірогідне припущення. Інші надані заявником докази не можуть підтвердити факт смерті ОСОБА_1 , оскільки стосуються іншої особи - ОСОБА_6 .

Суд доходить висновку, що заявником обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Щодо належності Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зробила висновок про те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Видається, що належність означає відповідність законодавству. Для захисту свого права заявнику необхідно звернутися із заявою в порядку статті 305 - 309 ЦПК України із заявою про визнання фізичної особи померлою.

Таким чином, у зв`язку із недоведеністю заявником факту смерті особи на тимчасово окупованій території, суд відмовляє у задоволені заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13 18, 258, 263, 265, 315, 317, 319, 354, ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03148, м. Київ, вул. Якуба Коласа, 6) про встановлення факту смерті, відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Суддя І.Ю.Єросова