Справа №536/1655/22
Провадження №2/524/979/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 17700 грн та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» про захист прав споживачів та визнання недійсним пункту 3.3 договору №5-2 ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що Відповідно до укладеного договору № 5-2 від 28.06.2021 між ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування та 4% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Укладений Кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на дату укладення Кредитного договору ), дія закону не поширювалась на договори, що містили умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. В порушення умов Кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Заборгованість за Договором № 5-2 від 28.06.2021 станом на 14.12.2022 становить 17 700 грн.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він не підписував договір, йому не було письмово повідомлено про всю необхідну інформацію щодо умов договору та не отримав необхідну інформацію, яка потрібні клієнту при укладанні кредитного договору. Крім того, кредитний договір містить вимоги щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором, що є несправедливими умовами які можуть бути визнані недійсними. Так, пунктом 3.3. кредитного договору встановлюється розмір процентів у разі невиконання зобов`язань за договором, а саме 1 460,00 % річних, що є непропорційно великою сумою та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідач заперечує, що саме наданий позивачем договір ним було укладено, оскільки він не міг погодитись на умови щодо сплати 1 460,00% річних, які є вкрай невигідними, і якби йому було відомо про такі умови, то він відмовився від співпраці з Товариством. Крім того, наданий договір № 5-2 від 28.06.2021 не містить одноразового ідентифікатора вираженого у алфавітно-цифровій послідовності, а містить виключно цифрову послідовність, що суперечить вимогам Закону України «Про електронну комерцію», тобто вважає, що позивач свої вимоги ґрунтує умовами не підписаного сторонами договору.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

23 червня 2023 року судом прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 .

11 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження.

УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

28.06.2021 між ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та ОСОБА_1 було укладено договір №5-2(далі Договір №5-2) за умовами якого товариство мало надати позичальнику кошти в сумі 5000 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування Кредитом не пізніше строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Кредит надається не на споживчі цілі.

В п.1.2, 1.3 Договору №5-2 сторони погодили процентну ставку за користування Кредитом 1.8% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 657%)користування кредитом у межах строку, визначеного в п.1.3 Договору №5-2. Строк надання Кредиту та строк дії Договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування коштами, наданими у Кредит не може становити менше 3(трьох) календарних днів.

Згідно із п. 3.3 Договору №5-2 у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460%) Кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 Договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена у цьому пункті Договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с. 11-12, 15 зворот).

Того ж дня ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором графік розрахунку, який являється додатком № 1 до договору № 5-2 (а.с. 12 зворот).

На картковий рахунок відповідача перераховано кошти у розмірі 5 000 грн, що підтверджується копією квитанції № 419536461 від 28.06.2021 (а.с. 10).

НОРМИ ПРАВА

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до положень статті 1046, 1049 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей - стаття 1047 ЦК України.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон № 675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закон № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Кредитні відносини передбачають наявність певних зобов`язань між сторонами, зокрема обов`язку кредитора надати кошти, а позичальника повернути кошти та сплатити проценти.

Щодо заперечень відповідача з приводу того, що договір не вважається підписаним, оскільки ідентифікатор містить лише числові позначення.

Аналіз приписів законодавства, якими врегульовано спірні у цій справі правовідносини, засвідчує, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Тобто, це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Відповідно, використання для підписання договорів електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства.

Аналогічні висновки висловлено Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

З цих підстав, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача в цій частині.

Перевіряючи доводи відповідача щодо неправомірності нарахування відповідно до п. 3.3. кредитного договору процентів в сумі 10000 грн, суд виходить з такого.

Позивачем, крім вимог про стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів за умовами пункту 1.2 договору, заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10000 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 16.09.2021 по 14.12.2022 включно відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається із умов укладеного договору, сторони узгодили, що процентна ставка, визначена у пункті 3.3 договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Указані проценти не є процентами в розумінні ст. 1048 ЦК України за правомірне користування кредитом, являються мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання боржником відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, визначеному пунктом 3.3. договору.

Разом із тим, аналізуючи норму статті 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

На переконання суду, встановлення сторонами умови кредитного договору в частині обов`язку позичальника сплачувати відсотки за користування коштами, а саме в розмірі 4 % від суми заборгованості за кожен день прострочення зобов`язання, що становить до 1460% на рік, є несправедливою умовою у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг відповідача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Отже, суд вважає за можливе задовольнити зустрічний позов та визнати недійсним п.3.3 Договору.

Враховуючи те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення процентів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та з огляду на те, що судом було визнано недійсним п. 3.3 Договору, суд вважає за можливе частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача проценти за користування коштами за період з 16.09.2021 по 14.12.2022 в сумі 310,68 грн(7500 грн *3%*504 дня/365)

Відтак суд частково задовольняє позов на 44.13% та стягує з відповідача на користь позивача 7810,68 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5066,57 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. Також, з ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» на користь держави суд стягує судовий збір в сумі 1073,60 грн, оскільки ОСОБА_1 , як споживач, звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4) заборгованість в сумі 7810,68 грн та судові витрати в сумі 5066,57 грн.

Зустрічний позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» про захист прав споживачів та визнання недійсним пункту 3.3 договору №5-2 задовольнити.

Визнати недійсним пункт 3.3 договору №5-2 від 28.06.2021 в частині визначення плати за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасно повернутого Кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460%).

Стягнути з ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 судові витрати в сумі 6000 грн.

Стягнути з ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 4) на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ