Номер провадження № 2/521/3092/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Громіка Д.Д.,

при секретарі - Скрипченко Г.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визначити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого воно стане підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану змін до актового запису №367 від 05 травня 2009 року, вчиненого Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а саме: змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », в графі відомості про батька замість « ОСОБА_6 » зазначити «громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона проживала сім`єю протягом 2008року. У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_3 у неї народилася донька ОСОБА_3 . На час реєстрації народження дитини сторони вже не проживали сім`єю, не перебували у шлюбі та не планували поновлювати сімейні відносини. Не маючи розуміння як далі складуться відносини з відповідачем, позивач вирішила при реєстрації народження дитини відомості про батька вказати відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а отже відомості про батька було вказано як « ОСОБА_6 », а доньку було записано як « ОСОБА_3 ». Відповідач з часу вагітності знає про своє батьківство, ніколи його не заперечував, всіляко допомагав з доглядом та утриманням дитини. Після досягнення донькою чотирирічного віку дитина почала постійно проживати з її батьком - ОСОБА_2 та проживає з ним на теперішній час. Разом з тим, питання батьківства відповідача до тепер не врегульоване. Відповідач,посилаючись на різні обставини, постійно відтерміновує вирішення цього питання, а тому позивач вирішила звернутись до суду, аби впорядкувати питання батьківства щодо дитини.

Позивач в підготовче засідання не з`явилась, надала через канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про визнання позову, підтвердив, що саме він є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутністю.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом 2008 року проживали однією сім`єю.

У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.05.2009 року.

На час народження дитини сторони припинили відносини та при реєстрації народження дитини відомості про батька були вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме: батько - « ОСОБА_6 ».

Відповідач з моменту вагітності позивача знає про своє батьківство, ніколи його не заперечував, однак позасудовим шляхом вирішити дане питання сторони не змогли.

Після досягнення дитиною чотирирічного віку ОСОБА_3 почала постійно проживати з її батьком - ОСОБА_2 та проживає з ним на теперішній час.

Представником позивача, через канцелярію суду було подано клопотання про долучення доказів, а саме результат дослідження №38175 аналізу ДНК на батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , згідно якого ймовірність батьківства складає 99,9999996%.

Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю».

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом Мінюсту України від 12.01.2011 року № 96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно зі статтею 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Враховуючи те, що обставини, на які посилалася позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження матеріалами справи, позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини про батька підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. керуючись ст. 4, 12, 13, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства - задовольнити у повному обсязі.

Визнати батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого, воно стане підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану змін до актового запису №367 від 05 травня 2009 року, вчиненого Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а саме: змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », в графі відомості про батька замість « ОСОБА_6 » зазначити «громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 12.06.2023 р.

Суддя Д.Д. Громік