Справа № 493/1414/21
Провадження № 2/493/14/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

ГОЛОВУЮЧОГО-СУДДІ ТІТОВОЇ Т.П.

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ СИРОТА О.В.

ПРЕДСТАВНИКА ВІДПОВДАЧА БУЗОВСЬКОГО О.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова компанія «Глобал гарант» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Глобал гарант» у якості страхового відшкодування 127400 грн, із ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 276665 грн, солідарно з обох відповідачів 50000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з відповідачів всі судові витрати, а саме 4118,64 грн на відшкодування витрат на проведення експертної оцінки автомобіля, та 3713 грн витрати на оплату судового збору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2021 р. за даним позовом визначено головуючого суддю Тітову Т.П.

Ухвалою судді від 05.11.2021 р. позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк 10 днів з дня отримання позивачем ухвали для виправлення зазначених в ухвалі недоліків.

10.11.2021 року на адресу суду через електронний суд надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 10.11.2021 року повторно позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк 10 днів з дня отримання позивачем ухвали для виправлення зазначених в ухвалі недоліків.

11.11.2021 року на адресу суду через електронний суд надійшла заява позивача про усунення недоліків з квитанцією про доплату судового збору.

Ухвалою судді від 11.11.2021 року постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання на 03.12.2021 року.

24.12.2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, та від представника відповідача адвоката Колосовича В.В. надійшла заява про проведення судового засідання без відповідача та його представника і розглянути клопотання про проведення експертизи.

Ухвалою суду від 24.12.2021 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу.

05.04.2022 року на адресу суду надійшло клопотання експерта, якому доручено виконання судової автотоварозначої експертизи № 886/22-21 та рахунок від 28.03.2022 року № 653 за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

06.05.2022 року на адресу суду надійшли клопотання позивача про витребування із Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз електронну версію фотознімків та клопотання відповідача про відкладення судового засідання для укладення договору з іншим адвокатом.

18.05.2022 року повторно від позивача надійшли заява про витребування із Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз електронну версію фотознімків та заява від відповідача про доручення до матеріалів справи квитанції про оплату експертизи по даній справі і клопотання про витребування інформації про автомобіль FORD TRANSIT д/н НОМЕР_1 .

Ухвалами суду від 18.05.2022 року поновлено провадження у справі та клопотання позивача і відповідача задоволено та витребувано докази.

14.06.2022 року та 13.07.2022 року на адресу суду надійшли відповіді на виконання ухвали від 18.05.2022 року.

22.08.2022 року на адресу суду надійшла заява від позивача з дорученням копії розписки від 02.06.2021 року та копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу FORD TRANSIT д/н НОМЕР_1 на іншого власника.

Ухвала суду від 19.08.2022 року про визнання явки позивача обов`язковою.

31.08.2022 року на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку з матеріалами цивільної справи.

13.09.2022 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та надано дублікат довіреності від 02.06.2021 року на розпорядження належним позивачу транспортним засобом.

Ухвалами судді від 13.09.2022 року, 26.09.2022 року заяви позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволені.

07.10.2022 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача про перенесення судового засідання на іншу дату у зв`язку з неможливістю самостійно представляти свої інтереси та необхідністю отримання кваліфікованої юридичної допомоги адвоката.

28.10.2022 року на адресу суду позивачем надано оригінал висновку експерта № 21-2821 від 15.09.2021 року.

Ухвалою суду від 28.10.2022 року надіслано Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали справи для вирішення питання про продовження проведення автотоварознавчої експертизи за ухвалою суду від 24.12.2021 року.

01.02.2023 року на адресу суду надійшов висновок експерта від 16.01.2023 року № 8007/22-21 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи по даній цивільній справі.

Ухвалою суду від 20.03.2023 року поновлено провадження у даній цивільній справі.

11.04.2023 року від відповідача та його представника надійшов відзив на позовну заяву про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП.

03.05.2023 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача про проведення підготовчого судового засідання без його участі та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.05.2023 року закрито підготовче засідання в даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.05.2023 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні Балтського районного суду Одеської області з викликом до суду сторін.

25.05.2023 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги повністю підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 01.12.2020 року о 18:30 год по вул. Любомирська в м. Балта, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MAZDA д/н НОМЕР_2 , не обравши безпечну швидкість руху та не врахувавши дорожні обставини, здійснив зіткнення з автомобілем марки MERSEDES д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку та здійснив наїзд на припаркований біля краю проїжджої частини вказаної вулиці його автомобіль марки FORD TRANSIT д/н НОМЕР_1 , в якому він перебував на місці водія.

Внаслідок даної ДТП його автомобіль марки FORD TRANSIT д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить йому на праві приватної власності, отримав механічне пошкодження, а він з тілесними ушкодженнями у вигляді струсу головного мозку та закритої черепно-мозкової травми був доставлений до КП «Балтська багатопрофільна лікарня», де з 01.12.2020 року по 04.12.2020 року знаходився на лікуванні.

За результатами розгляду справи № 493/35/21, встановлено, що зіткнення вищевказаних автомобілів знаходиться в прямому причинному зв`язку із грубим порушенням водієм автомобіля MAZDA д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимог п. п. 11.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Балтського районного суду Одеської області від 14.01.2021 року по вказаній справі, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті даної ДТП та винних дій водія автомобіля MAZDA д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 було пошкоджено його вищевказаний автомобіль та завдано матеріальних збитків на суму 404065 грн, що підтверджується висновком експерта № 21-2821 від 15.09.2021 року.

Внаслідок цього ДТП йому також заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у спричиненні йому в результаті даної ДТП тілесних ушкоджень, перебування у зв`язку із цим на лікуванні у медичному закладі, душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням його автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням його нормальних життєвих зв`язків, певним ударом його престижу.

Також він був змушений неодноразово відвідувати авторинок та магазин у пошуку необхідних для ремонту запчастин.

Крім того, він є фізичною-особою підприємцем і для здійснення своєї підприємницької діяльності він постійно використовував даний автомобіль.

В результаті пошкодження його автомобіля він, продовжуючи сплачувати податки до державного бюджету, був позбавлений можливості у нормальному режимі здійснювати свою господарську діяльність, виникли затримки із постачанням товарів до його торгових точок, що додатково негативно відобразилося на його репутації, він вимушений оправдуватися перед своїми клієнтами, шукати інші шляхи виходу із цієї ситуації, позичати у своїх знайомих транспорт для своїх невідкладних потреб.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначив у розмірі 50000 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПРАТ «СК» ГЛОБАЛ ГАРАНТ» згідно поліса № 132935330, відповідно до якого, у випадку настання страхового випадку страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну встановлена у розмірі 130000 грн, страховий платіж (франшиза) 1296 грн.

Тому у контексті вказаних обставин та враховуючи ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст. 35 даного Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Таким чином, після повідомлення страховика про ДТП у особи є 30 днів на звернення до нього з заявою про здійснення страхового відшкодування, а також протягом року шляхом звернення до суду. При цьому попереднє звернення до страховика з вказаною заявою не є обов`язковим.

Розмір завданої йому в результаті даної ДТП шкоди складає 404065 грн, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану його майну 130000 грн, різниця між вартістю завданої йому матеріальної шкоди та страховою виплатою 274065 грн (404065 130000 = 274065), франшиза за даним полісом 2600 грн.

Таким чином відповідач ПРАТ «СК» ГЛОБАЛ Гарант» має сплатити матеріальну шкоду, відповідно до наданого ним висновку судового експерта в межах страхової суми на одного потерпілого за шкоду, завдану його майну за мінусом суми франшизи 127400 грн (130000 2600 = 127400), а решту 276665 грн, - сам винуватець даної ДТП відповідач ОСОБА_2 .

Позивач в останні судові засідання не з`являвся, але надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, при цьому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в останнє судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить розписка, яка знаходиться в матеріалах справи, будь-яких клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду від нього не надходило.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бузовський О.І. в судовому засіданні просив в задоволенні позову позивача відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням належного йому автомобіля визначений висновком експерта за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи № 8007/22-21 від 16.01.2023 року. Експертизу проведено без огляду автомобіля з дозволу суду за наявними матеріалами справи. Згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FORD TRANSIT д/н НОМЕР_1 складає 260831,16 грн. Однак зазначений висновок не може бути беззаперечно взятий судом до уваги, оскільки самим експертом зазначено, що для визнання висновку достовірним має бути встановлено наслідково-причинний зв`язок наявних на досліджуваному автомобілі пошкоджень обставинам справи. Такого встановленого факту матеріали справи не містять. Також позивачем не наведено жодного доказу того, що ремонт здійснювався ним на підставі нормативних даних щодо ремонтних технологій і вимог до ремонту, які передбачені фірмою FORD для відновлення автомобілів даної моделі в умовах спеціалізованого підприємства автомобільного сервісу. Невідомо, де ремонтувався вказаний автомобіль, у який спосіб, які деталі для цього були використані, які матеріали застосовувались для ремонту. Немає жодних відомостей про реальні збитки, понесені позивачем в результаті здійснення ремонту автомобіля. Крім того, немає чітко визначеного переліку пошкоджень або несправностей автомобіля, спричинених саме внаслідок ДТП, яке сталося за участю відповідача ОСОБА_2 . Таким чином, не зважаючи на проведення в рамках даної справи двох експертних досліджень, не вдалося встановити реальну вартість завданих позивачу збитків, а тому позовна вимога щодо відшкодування завданих позивачу матеріальних збитків не підлягає задоволенню. Самим позивачем належних доказів розміру завданих йому збитків до суду надано не було. Крім того, вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди нічим не обґрунтована та нічим не підтверджено спричинення йому тілесних ушкоджень та проходження ним з цього приводу лікування або відвідування медичних закладів. Не зазначено, яким чином було порушено нормальні життєві зв`язки позивача, в чому виразився певний удар по його престижу. Нічим не підтверджено неодноразові відвідування авто ринку та магазинів у пошуку необхідних для ремонту запчастин. Не наведено жодного доказу того, що діяльність позивача в якості фізичної особи-підприємця пов`язана зі здійсненням ним перевозок і не зазначено, яким чином це пов`язано з можливою моральною шкодою. Крім того, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, діяльність позивача як фізичної особи-підприємця не пов`язана зі здійсненням вантажних або будь-яких інших автомобільних перевозок. За таких умов позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн не підлягає задоволенню.Отже, позивачем не доведено розмір завданих йому збитків, а тому немає підстав для стягнення заявлених позивачем матеріальної та моральної шкоди. Твердження позивача об`єктивно нічим не підтверджуються. Визначення вартості завданих збитків без встановлення причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженнями автомобіля та ДТП, учасником якої був відповідач, неможливо. Всі висновки експертних досліджень по суті є припущеннями. Позивач навмисно ухиляється від надання автомобіля для проведення експертизи для визначення реальних збитків, завданих йому в результаті ДТП. На підставі викладеного просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «СК» Глобал Гарант» в судові засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток на адресу юридичної особи, на електронну адресу зазначену в позові та шляхом розміщення оголошення про виклики в судові засідання, призначені на 23.02.2023 року, 20.03.2023 року, 11.04.2023 року, 03.05.2023 року, 25.05.2023 року та 08.06.2023 року на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області.

Суд, вислухавши заперечення представника відповідача адвоката Бузовського О.І., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 01.12.2020 року приблизно о 18:30 год, керуючи автомобілем MAZDA д/н НОМЕР_2 рухався по проїзній частині вул. Любомирська в м. Балта Одеської області.

Під час руху ОСОБА_2 , порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожні обставини скоїв зіткнення з автомобілем марки MERSEDES д/н НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку та здійснив наїзд на автомобіль марки FORD TRANSIT д/н НОМЕР_1 , чим спричинив автомобілю пошкодження та скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

За даним фактом відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно постанови Балтського районного суду Одеської області від 14.01.2021 року ОСОБА_2 визнаний винним у ДТП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Даною постановою вважається встановленою вина відповідача ОСОБА_2 в даній ДТП і відповідно його вина в пошкодженні автомобілю позивача. Постанова чинна, встановлені в ній факти мають значення для сторін і не потребують додаткового доказування. Відповідач ОСОБА_2 не довів відсутності його вини і не спростував дані факти.

Пошкоджений автомобіль марки FORD TRANSIT д/н НОМЕР_1 на дату скоєння ДТП належав позивачу, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, тому він має право на відшкодування йому заподіяної шкоди.

15.09.2021 року експертним автотоварознавчим висновком № 21-2821 вартість відновлюваних робіт встановлено у розмірі 416218,89 грн, вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля FORD TRANSIT встановлено у розмірі 404065 грн.

16.01.2023 року за клопотанням відповідача проведено судову автотоварознавчу експертизу № 8007/22-21, згідно якої вартість матеріального збитку складає 260831,16 грн.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, у разі настання ДТП, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово має надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Тобто страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання ДТП.

У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Тобто страховик після повідомлення страхувальником про ДТП має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування.

У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (пп. 37.1.1 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (пп. 37.1.2 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Крім того, у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (пп. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Разом з тим у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин.

Ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 ЗУ «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак Велика Палата Верховного Суду наголосила у своїй постанові № 147/66/17 від 14.12.2021 року, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року у справі № 147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

У постанові від 11.12.2019 року (справа № 465/4287/15, провадження № 14-406цс19), розглядаючи справу за позовом фізичної особи до ПрАТ «УПСК» про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, Велика Палата Верховного Суду визначила, що «зазначений у п. 37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає», а «тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування».

Тобто, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.

ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків.

Поняття «преклюзивні строки» здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю «позовна давність» (строк захисту порушеного права особи).

Пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку.

Судом встановлено, що позивач, маючи зобов`язання та право на звернення за регламентними виплатами до страхової компанії, даними про яку він достеменно володів, з такою заявою протягом одного року не звернувся, а тому втратив право на відшкодування шкоди від страховика в межах страхових виплат.

Звертаючись до суду, позивач не посилається на те, що не звернення до страховика (страхової компанії) було обумовлене обставинами, які не залежали від його дій, та ним було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування, а тому з огляду на вищевикладене підстав для задоволення позову про стягнення із страхової компанії страхового відшкодування в розмірі 127400 грн немає.

Щодо стягнення матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_2 .

Згідно постанови Балтського районного суду Одеської області від 14.01.2021 року ОСОБА_2 визнаний винним у ДТП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Доданий відеозапис, який переглянутий в судовому засіданні, повністю узгоджується з іншими доказами в справі.

При цьому, суд зазначає, що склад правопорушення за ст. 124 КУпАП передбачає наявність трьох елементів об`єктивної сторони (протиправне діяння):

1) порушення правил дорожнього руху;

2) наслідки у вигляді, зокрема, пошкодження транспортних засобів;

3) наявність причинно-наслідкового зв`язку між порушенням ПДР та наслідками.

Таким чином, настання наслідків ДТП у вигляді пошкодження транспортних засобів мають бути обумовлені саме порушенням певним учасником дорожнього руху ПДР, тобто має бути наявний прямий чи опосередкований причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.

На підставі викладеного, суд вбачає, що постановою від 14.01.2021 року встановлено в діях водія ОСОБА_2 порушення п. п. 12.1, 12.2 ПДР, що перебувають у причино-наслідковому зв`язку з настанням ДТП з пошкодженням транспортного засобу позивача.

Встановлені в постанові Балтського районного суду від 14.01.2021 року, яка набрала законної сили, такі обставини не підлягають доказуванню в даній справі: порушення відповідачем ПДР України, внаслідок якого транспортний засіб позивача було пошкоджено та причино-наслідковий зв`язок між порушенням відповідачем вимог ПДР та пошкодженням ТЗ позивача, тому посилання представника відповідача щодо відсутності доказів причинно-наслідкового зв`язку у даній справі суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать доказам наявним в матеріалах справи.

Верховний суд в Постанові Об`єднаної Палати КЦС від 05.09.2019 року вказав умову, за якою особа звільняється від майнової відповідальності за завдану в ДТП шкоду це постанова суду про відсутність в діях водія складу відповідного адміністративного правопорушення (справа № 234/16272/15-ц, провадження N 61-31395 сво 18).

Таким чином, суд враховує висновки двох експертиз, які наявні в матеріалах справи, оскільки вони виконані компетентними і уповноваженими на те особами, не зацікавленими на боці позивача і відповідача, перший висновок проведений на підставі безпосереднього дослідження транспортного засобу. Доказів не відповідності виявлених спеціалістом пошкоджень на транспортному засобі не надано та судом не встановлено. Суд приймає до уваги дані документи як належні докази. Та розмір відшкодування матеріального збитку визначає за експертним висновком, який був проведений за клопотанням самого відповідача ОСОБА_2 , який становить 260831,16 грн, що є його прямими збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і саме з цієї суми має вираховуватися різниця, яка підлягає відшкодуванню (260831,16 грн матеріальний збиток згідно експертизи № 8007/22-21 від 16.01.2023 року 127400 грн страхове відшкодування).

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 133431,16 грн., яка має бути стягнута з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Щодо стягнення моральної шкоди, то суд зазначає.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Виходячи з положень ст. ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства

Потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений ст. 26-1 та п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд враховує те, що від часу ДТП пройшло більше двох років, позивач нервував, не міг користуватися автомобілем за призначенням, що викликало суттєві незручності у пересуванні та порушенні його нормальних життєвих зв`язків.

Але суд бере до уваги те, що позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована тільки відповідачем ОСОБА_2 у розмірі 1000 грн.

Щодо судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Позивач в позовній заяві просив стягнути 4118,64 грн витрати з визначення вартості матеріального збитку заводного його автомобілю, а також 3713 грн судовий збір за подачу позову, хоч і на виконання ухвали позивачем було доплачено судовий збір в сумі 830 грн, але уточнень з цього приводу позивач не подавав та не просив стягнути всю суму сплаченого ним судового збору, а суд не може вийти за межі позовних вимог.

Отже сума заявлених позивачем позовних вимог становить 454065 грн. Натомість сума задоволених позовних вимог становить 134431,16 грн. Відповідно із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1099,28 грн та витрати на проведення експертизи у сумі 1219,37 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 23, 979, 980, 988, 999, 1166, 1187, 1194 ЦК України ст. ст. 3, 5, 22, 23, 26-1, 27, 28, 33, 34, 37, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 81, 82, 89, 141, 263, 265, 293 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова компанія «Глобал гарант» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , меншканця АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , у розмірі 133431 (сто тридцять три тисячі чотириста тридцять одна) грн. 16 коп., та моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а також судовий збір у сумі 1099,28 грн. та витрати на проведення експертизи у сумі 1219,37 грн., а всього в сумі 136749 (сто тридцять шість тисяч сімсот сорок дев`ять) грн. 81 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено16.06.2023 року.

СУДДЯ