У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Мех В.Ю.

заявника- ОСОБА_1

представника стягувача- ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду і просить визнати виконавчий лист, виданий Солом`янським районним судом м. Києва 26 червня 2023 року стягувачу ОСОБА_2 в цивільній справі № 76/16478/16 таким, таким, що не підлягає виконанню.

Посилається на те, що 05 липня 2023 року було відкрито виконавче провадження на підставі виданого виконавчого листа, про що вона дізналася 15 серпня 2023 року.

17 лютого 2023 року в справі була виправлена описка, допущена в розмірі компенсації до стягнення з неї на користь стягувача.

Виконавчий лист був виданий без врахування ухвали суду про виправлення описки.

З урахуванням цього вважає, що виконавчий лист був виданий помилково, оскільки в ньому не було враховано вимоги ухвали про виправлення описки.

З урахуванням цього, просить задовольнити заяву.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримала.

Представник стягувача в судовому засіданні проти її задоволення заперечував.

Посилається на те, що приведені в заяві обставини не є достатніми для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, стягувачем подана заява про виправлення помилки в виконавчому листі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва 27 січня 2022 року частково задоволено позов про поділ майна подружжя.

В порядку поділуспільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 58. 20 кв.м., житловою- 45. 20 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_2 , загальною площею 56,6 кв.м. житловою- 24, 8 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості майна в розмірі 340 668, 00 гр.

Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року в рішенні суду була виправлена описка в частині розміру стягнутої судом компенсації.

Пункт 5 резолютивної частини рішення було викладено наступним чином:» Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_2 / АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 / грошову компенсацію вартості майна в розмірі 428 826. 00 гр.

Виконавчий лист судом був виданий без врахування вказаної ухвали суду.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 2-4671/11 / провадження № 61-45337св18/ від 20 лютого 2019 року, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16 січня 2018 року в справі № 755/15479/14-ц зробив висновок про те, що при розгляді питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, умовами визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, є:

1) наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;

2) необхідність відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження з одночасною неможливістю відновлення порушених прав боржника в процедурі виконавчого провадження в інший спосіб, крім визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.1 Закону України « Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З урахуванням викладеного вище, позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 16 січня 2018 року в справі № 755/15479/14-ц, суд, вирішуючи заяву боржника, оцінює баланс прав сторін виконавчого провадження, які можуть бути порушеними даним рішенням, а саме:

1) права стягувача в виконавчому провадженні на виконання рішення суду як кінцеву стадію судового процесу - саме поновлення порушених прав;

2) права боржника, які даним судовим рішенням не змінюються та не збільшуються, а лише продовжують виконуватися у примусовому порядку в зв`язку з невиконанням у добровільному порядку протягом тривалого часу, а саме з лютого 2017 року.

Дані обставини дають суду підстави вважати, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, приведе до закінчення виконавчого провадження та продовження порушення прав стягувача, а відмова, в свою чергу, не змінить прав та обов`язків боржника, відносно якого існує рішення, яке набрало законної сили та яке підлягає виконанню.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.432 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 14 грудня 2023 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва