Провадження № 2/761/3128/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «Гефест», ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання договору недійсним.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 23.08.2019 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Гефест» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 518-пк-2007, укладеним 05.09.2007 р. між нею та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а також договорами забезпечення до нього. Посилаючись на те, що вказаний договір укладений з порушенням вимог закону, позивачка вважає, що він підлягає визнанню недійсним, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 09.06.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 27.02.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, з підстав викладених в позові та інших поданих нею заявах по суті справи.

Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених в його письмових поясненнях.

Відповідач ТОВ «ФК «Гефест» в судове засідання своїх представників не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив. Разом з тим представником було направлено до суду відзив на позов, у якому викладені заперечення проти позовних вимог, а також на виконання ухвали суду про витребування доказів були направлені копії витребуваних документів.

З врахуванням думки присутніх в судовому засіданні учасників справи, суд вирішив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 23.08.2019 р. між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Гефест» було укладено договір про відступлення прав вимоги, за яким відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 518-пк-2007, укладеним 05.09.2007 р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Як стверджує в своєму позові ОСОБА_1 про вказані обставини їй стало відомо в ході судової справи № 2-167/11 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 518- пк-2007 від 05.09.2007 р. та за договорами поруки № 518/1-п-2007 від 05.09.2007 p., № 518-пп 2007 від 05.09.2007 р., та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до пункту 1 Договору про відступлення прав вимоги, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та поручителів зазначених у Додатках №№ 1-2 до договору, включаючи права вимоги правонаступників Боржників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у Додатках № № 1-2 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та порядку визначених цим Договором.

Згідно пункту 2 Договору, зазначено Новий кредитор в день укладення цього Договору набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах , які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням прав на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів.

Позивачка вважає, що договір про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Гефест» від 23.08.2019 р. укладений з порушенням вимог чинного законодавства України, та за своєю правовою суттю є договором факторингу, а оскільки право вимоги яке було переуступлене виникло з кредитного договору в іноземній валюті, при цьому у набувача такої вимоги не має передбаченого законом дозволу на використання іноземної валюти то, на думку позивачки, цей договір підлягає визнанню судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законом також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У свою чергу відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Тобто, цесія є заміною особи у зобов`язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов`язання. При цьому договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги, і чинний Цивільний кодекс України не містить жодних заборон з цього приводу, а відтак сторони самі визначають оплатний договір цесії чи безоплатний. Якщо договір цесії є оплатним, то до нього застосовуються положення про договір купівлі-продажу, а якщо безоплатний, то підлягають застосування положення про договір дарування.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Разом з тим, відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування підвідступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно ч.1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1, пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Факторинг вважається фінансовою послугою.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Отже з наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.

Посилаючись на вказані норми законів, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.03.2021 р. у справі № 906/1174/18, дійшла висновку, що слід виходити з наведених вище суттєвих ознак указаних договорів, які відрізняють договір відступлення права вимоги від договору факторингу. Якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Крім того у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зробила, ще один висновок, а саме, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

За таких обставин, враховуючи викладене, оскільки судом не встановлено фактів надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати оспорюваний в даній справі - договір про відступлення прав вимоги, укладений 23.08.2019 р. між ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Гефест» договором факторингу, а також судом не встановлено будь-яких інших порушень при укладанні вказаного договору про відступлення прав вимоги, на які посилається позивачка в своєму позові, а тому суд вважає цей позов безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні.

Також, зі змісту позовних вимог та пояснень представника позивачки, не вбачається, що оспорюваний договір про відступлення прав вимоги, в якому позивачка не є стороною, будь яким чином впливає на її права та обов`язки, оскільки доказів того, що збільшився обсяг її боргових зобов`язань за кредитним договором, право вимоги за яким було відступлено, суду надано не було.

Вказане підтверджується тією обставиною, що 19.11.2019 р. постановою Дніпровського апеляційного суду у справі № 2-167/11 було скасовано рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2019 р. та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гефест» заборгованість за кредитним договором № 518-пк-2007 від 05.09.2007 р., станом на 14.09.2012 р., у розмірі 1458011,08 дол. США, в якому було встановлено правомірність заявленого обсягу заборгованості новим кредитором.

Вказані обставини, також підтверджують безпідставність позовних вимог в даній справі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання договору недійсним.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: