Провадження № 22-ц/4808/1299/23
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Томин О.О., Пнівчук О.В.,

секретаря Гудяк Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 01 лютого 2023 року під головуванням судді Домбровської Г.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем не виконано зобов`язань, взятих за Договором №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому, від 12 червня 2019 року, укладеним між ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ОСОБА_2 (правонаступником усіх прав якої є позивачка ОСОБА_1 ), оскільки станом на визначену цим договором дату не організовано будівництва об`єкта, станом на кінець жовтня 2022 року залитий лише фундамент будинку і будь-які роботи на цьому об`єкті більше не проводяться.

Вона виконала взяті на себе зобов`язання та оплатила вартість будівництва, при цьому, відповідач до встановленого у договорі терміну та до сьогоднішнього часу взяті на себе зобов`язання не виконав.

Посилаючись на істотне порушення відповідачем умов Договору №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 12 червня 2019 року, позивач, яка є правонаступником його сторони, просила: розірвати Договір №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому, від 12 червня 2019 року; стягнути з ТОВ «Дрім Таун Девелопмент» на її користь отримані за Договором №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому, від 12 червня 2019 року грошові кошти в сумі 932 573,94 грн.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 лютого 2023 року позов задоволено.

Розірвано договір купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому №1-12/06/2019 від 12 червня 2019 року, укладений між ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ОСОБА_2 .

Стягнуто з ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені за договором доручення №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 12 червня 2019 року, в сумі 932 573,94 грн.

Стягнуто з ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» на користь держави судовий збір в розмірі 10 318,14 грн.

Стягнуто з ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

У апеляційній скарзі ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що відповідно до першого абзацу п. 6.2. Договору №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому, від 12.06.2019 та положень ст. 627 ЦК України цей договір не може бути розірваний в судовому порядку, а його дострокове розірвання може бути проведено тільки за взаємною згодою сторін.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» погоджується на розірвання договору купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому, №1-12/06/2019 від 12.06.2019.

Крім того, відповідно до другого абзацу п. 6.2. у випадках дострокового розірвання цього договору з ініціативи покупця, а також у випадку розірвання цього договору з підстав, передбачених в п.4.2. - повернення сплачених грошових коштів за цим Договором здійснюється покупцю після продажу продавцем об`єкту нерухомого майна, який є предметом цього договору, іншим особам, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у національній валюті України на поточний рахунок покупця, який повідомлений покупцем продавцю.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не з`ясовувалася причина розбіжності у написанні прізвища покупця в договорі №1-12/06/2019від 12.06.2019 та в трьохсторонній угоді №1 від 05.06.2020 до цього договору.

Вказує, що сукупний аналіз копій документів, які знаходяться в матеріалах справи - договору №1-12/06/2019 від 12.06.2019 та довідки про частковий розрахунок згідно договору вих. №1206-1 від 12.06.2019 на ім`я ОСОБА_2 свідчить про те, що саме 12.06.2019 укладено договір і відповідно нібито проведена оплата без зазначення суми в гривнях. При цьому, згідно отриманої виписки з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» по рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 за 12 червня 2019 року, який зазначений в договорі, 12 червня 2019 року на цей рахунок не надходили будь-які кошти від фізичних і юридичних осіб.

Також в матеріалах справи №344/13935/22 відсутні будь-які копії прибуткового касового ордеру, якими б підтверджувалося, що 12.06.2019 ОСОБА_2 сплатила готівкою кошти в користь ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» на підставі договору №1-12/06/2019 від 12.06.2019, як і копії квитанції, платіжного доручення, які б підтверджували проведення розрахунків між ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» та ОСОБА_2 по договору від 12 червня 2019 року.

Судом першої інстанції під час розгляду справи не тільки не з`ясована сума коштів в гривнях, яку мала сплатити покупець ОСОБА_2 , але і взято до уваги довідку про частковий розрахунок за підписом директора ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» Печіля В.В., яка не є належним та допустимим доказом проведення розрахунків, не передбачена будь-яким нормативно-правовим актом і не замінює прибуткового касового ордера у випадку проведення розрахунків між юридичною та фізичною особами.

Крім того, суд першої інстанції, не встановивши яку суму в гривнях сплатила, і чи дійсно сплатила ОСОБА_3 згідно договору №1-12/06/2019 від 12.06.2019 року, ухвалив рішення про стягнення з товариства на користь позивачки коштів у сумі 932 573,94 грн, що не відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.11.2022 у справі № 301/2052/18, та умовам укладеного договору.

Просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив представника ОСОБА_1 апеляційний суд до уваги не бере, оскільки всупереч вимогам ч. 4 ст. 360 ЦПК України представник ОСОБА_1 не надав доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій відзиву та доданих до нього документів. Також відсутні відомості про те, що ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» отримало копію відзиву та доданих до нього документів через систему «Електронний суд».

В судове засідання сторони повторно не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи. Представник ОСОБА_1 подав заяву про проведення судового засідання 29.11.2013 за його відсутності. За клопотанням представника ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» ухвалено розгляд справи здійснювати дистанційно в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Представник ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» вчетверте подала клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість участі у судовому засіданні у зв`язку з розглядом справи о 10.30 год в іншому суді.

Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з неявкою сторін не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що 12 червня 2019 року між ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що продавець зобов`язується передати у власність покупця об`єкт нерухомого майна, що буде створений в майбутньому, описаний у п.1.2 цього договору, а покупець зобов`язується прийняти об`єкт та оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

За даним договором у власність покупця передається наступне нерухоме майно, в подальшому об`єкт, що знаходитиметься в житловому будинку з вбудованими закладами громадського призначення в м. Івано-Франківськ (будівельна адреса: АДРЕСА_1 ) (далі по тексту комплекс) у відповідності до наведеного опису (пункт 1.2).

Предметом продажу є квартира в другому під`їзді на четвертому поверсі, загальною площею, 62 м.кв.

Згідно пункту 1.5 договору планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію комплексу, в якому знаходиться вказаний у п. 1.2. об`єкт друге півріччя 2021 року.

Відповідно до п. 2.1. договору загальна вартість об`єкта на момент укладення договору становить суму у розмірі гривневого еквіваленту 25 508,04 дол. США за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати.

Згідно п. 2.1.1. договору загальна вартість об`єкта розрахована виходячи із вартості кв.м. квартири, що є частиною об`єкта у розмірі гривневого еквівалента 411,42 дол. США

Відповідно до п. 2.2. договору покупець сплачує повну вартість об`єкта у національній валюті у вигляді внесків до 12.06.2019 гривневого еквіваленту 25 508,04 дол. США, що на день укладення цього договору становить 669 586,05 грн.

ОСОБА_2 сплачено вартість квартири згідно договору №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 12 червня 2019 року в розмірі гривневого еквіваленту 25 508,04 доларів США за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати, що підтверджується довідкою вих. № 1206-1 від 12 червня 2019 року (а.с.16, 227).

Між ТОВ «ДРІМ ТАУМ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (продавець), ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_1 (набувач) 05 червня 2020 року було укладено угоду № 1 до договору № 1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 12 червня 2019 року.

Згідно пункту 1 угоди замінено «покупця» у договорі з усіма укладеними додатковими угодами з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Пунктом 2 угоди передбачено, що з моменту підписання даної додаткової угоди, всі права та обов`язки за договором з усіма укладеними додатковими угодами, що виникли у покупця переходять до набувача, якого сторони в подальшому вважають «покупцем» за договором, який приймає на себе подальші права та зобов`язання, що виникли як на момент підписання цієї угоди так і ті. що виникатимуть в майбутньому, під час його виконання.

У пункті зазначено, що 3 угоди підписанням додаткової угоди покупець ОСОБА_2 стверджує про добровільну передачу (відступлення) своїх прав та обов`язків, що виникли та/або можуть виникнути з умов договору та додатків до нього на користь «набувача», відсутність в цей момент та відсутність в майбутньому будь-яких майнових та немайнових претензій до «продавця» і «набувача», що можуть виникнути з умов договору та додатків до нього.

Пунктом 4 угоди передбачено, що «набувач» стверджує, що в момент підписання даної угоди отримав від ОСОБА_2 оригінал договору №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 12 червня 2019 року та документи, що підтверджують здійснення повного розрахунку по договору (квитанції, платіжні доручення, т. п.).

ОСОБА_1 13 липня 2022 року надіслала лист претензію, згідно якого вказувала на порушення умов п. 1.5. договору №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 12 червня 2019 року, а також просила письмово повідомити про причини зупинення у будівництві. Позивачка стверджує, що відповіді на цей лист нею не отримано.

Позивачкою 18 липня 2022 року надіслано відповідачу повідомлення про розірвання договору і повернення сплачених коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка стверджує, що відповідачем було порушено умови зазначені у пункті 1.5 договору, а саме, що планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію Комплексу, в якому знаходиться вказаний у п. 1.2. об`єкт друге півріччя 2021 року. На неодноразові звернення до відповідача, останній не повідомив про причини зупинення будівництва житла. Станом на кінець жовтня 2022 року залитий лише фундамент дому і на цей час жодні роботи на даному об`єкті не проводилися і не проводяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами першою, другою та третьою статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 691, 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем доведено факт істотного порушення відповідачем умов договору (повне невиконання його умов), у зв`язку з чим існують передбачені ст. 651 ЦК України підстави для розірвання договору №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 12 червня 2019 року.

Доводи апелянта про те, що товариство не погоджується на розірвання договору від 12.06.2019 та цей договір відповідно до п. 6.2. і положень ст. 627 ЦК України не може бути розірваний в судовому порядку, а його дострокове розірвання може бути проведено тільки за взаємною згодою сторін, не заслуговують на увагу. Положення ст. 627 ЦК України чітко визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням зокрема вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 509/1679/18 (провадження № 61-13307св19) наголосив, що «право на звернення за судовим захистом тісно пов`язане із суб`єктивним матеріальним правом, яке підлягає захисту. З порушенням матеріального суб`єктивного права заінтересованої особи виникає право на позов.

Засобом реалізації цього права є звернення заінтересованої особи з позовом до суду, який у певному порядку розглядає вимогу позивача і дає відповідь у вигляді судового рішення.

Право на позов - це єдине матеріальне і цивільно-процесуальне поняття, яке має матеріальний зміст і процесуальну форму. В цивільному процесуальному праві не може бути самостійного права на звернення до суду, відірваного від права на позов у матеріальному розумінні.

І навпаки, матеріальне право не може існувати без притаманної йому можливості бути реалізованим у примусовому порядку. Єдність матеріально-правового змісту права на позов і його процесуальної форми визначається тим, що право на позов - це право на відновлення порушеного права в певній, встановленій законом, процесуальній формі, у певному процесуальному порядку, який забезпечує об`єктивність і реальність захисту».

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідач не надав суду першої та апеляційної інстанції даних про здійснення будівництва саме квартири, яка є предметом договору купівлі-продажу, у визначені ним строки, тому не заслуговують на увагу доводи товариства, що відповідно з п. 6.2. умов договору повернення сплачених покупцем грошових котів здійснюється йому після продажу продавцем об`єкта нерухомого майна, який є предметом цього договору. Оскільки товариством порушено істотні умови договору, тому позивачка звернулася до суду в установленому законом порядку за захистом порушеного права.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі №910/3395/19.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (ст. 1215 ЦК України).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в матеріалах справи містяться підтвердження, що на виконання обов`язків за договором №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 12 червня 2019 року ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , було сплачено продавцю ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» грошові кошти, що у гривневому еквіваленті становило 25 508,04 дол. США на час оплати. Зазначені кошти у зв`язку з розірванням договору з підстав його істотного порушення другою стороною, підлягають стягненню з ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» на користь ОСОБА_1 ..

Доводи апелянта, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, якими підтверджується сплата ОСОБА_2 12.06.2019 коштів на користь ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» і судом першої інстанції під час розгляду справи не з`ясована сума коштів в гривнях, яку мала сплатити покупець ОСОБА_2 , а взято до уваги довідку про частковий розрахунок, яка не є належним та допустимим доказом проведення розрахунків, не передбачена будь-яким нормативно-правовим актом і не замінює прибуткового касового ордера у випадку проведення розрахунків між юридичною та фізичною особами, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно умов договору від 12.06.2019 покупець сплачує повну вартість об`єкта у національній валюті у вигляді внесків гривневого еквіваленту 25 508,04 дол. до 12.06.2019. Цього ж дня, ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» видано довідку вих. № 1206-1 про сплату гривневого еквівалента 25 508 доларів 04 центів США за курсом купівлі доларів в ПАТ «ПриватБанк» на день оплати. В подальшому, майже через рік після укладення договору від 12.06.2019 між ТОВ «ДРІМ ТАУМ ДЕВЕЛОПМЕНТ» (продавець), ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_1 (набувач) було укладено угоду № 1 до договору № 1-12/06/2019, згідно пункту 1 угоди замінено «покупця» ОСОБА_2 у договорі, з усіма укладеними з нею додатковими угодами, з ОСОБА_2 (так зазначено в угоді) на ОСОБА_1 .

При цьому, відповідач не заперечував факт укладення такої угоди та не вказує на наявність невиконання чи неналежного виконання договору від 12.06.2019 ОСОБА_2 , зокрема і щодо її обов`язку розрахунку за придбане майно в повному обсязі в строк до 12.06.2019. Також угода містить посилання на передачу документів щодо повного розрахунку за придбане майно.

Відповідно до ч. 1, 2 та 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Суд першої інстанції, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що на виконання обов`язків за договором №1-12/06/2019 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 12 червня 2019 року ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , було сплачено продавцю ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» грошові кошти гривневому еквіваленті 25 508,04 дол. США станом на час оплати.

Натомість апелянт, окрім виписки з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» по рахунку № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 за 12 червня 2019 року, не надав будь-яких банківських чи касових документів щодо здійснення платіжних операцій ТОВ «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» 12 червня 2019 року, незважаючи на відсутність в договорі посилання на сплату коштів за договором виключно на рахунок товариства у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

Також в матеріалах справи міститься оригінал довідки про частковий розрахунок згідно договору вих. №1206-1 від 12.06.2019 на ім`я ОСОБА_2 , проте апелянт не ставить під сумнів її достовірність, як і факт укладення 05.06.2020 угоди № 1 до договору № 1-12/06/2019.

Посилання апелянта на невідповідність висновків суду першої інстанції висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.11.2022 у справі № 301/2052/18, не заслуговують на увагу, оскільки обставини у цій справі та у справі № 301/2052/18 є відмінними, зокрема у справі № 301/2052/18 судами встановлено, що сторонами за домовленістю встановлено обмінний курс 1,00 євро дорівнює 10,20 грн, і саме таку суму грошових коштів позивач отримав протягом 2013-2016 років від відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності та обґрунтованості. Підстав для його скасування чи зміни з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДРІМ ТАУН ДЕВЕЛОПМЕНТ» залишити без задоволення.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 01 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складенняповного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.О. Томин

О.В. Пнівчук