УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

08 грудня 2023 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини про примусове відчуження транспортного засобу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.04.2022 №138 Про проведення примусового відчуження транспортного засобу від ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 15.04.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 138, яким визначено провести примусове відчуження транспортного засобу, що тимчасово перебував на майданчику зберігання Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, а саме: легковий автомобіль Dodge Journey держномер НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві власності. 22.04.2022 на виконання вказаного наказу було складено акт про примусове відчуження або вилучення майна, згідно якого Військова частина НОМЕР_1 здійснила примусове відібрання автомобіля. Вважає, що наказ про примусове відчуження транспортного засобу виданий з перевищенням командиром військової частини своїх повноважень та без належних на те підстав, передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану», всупереч наказу начальника обласної військової адміністрації № 82 від 13.04.2022 «Про забезпечення виконання заходів правового режиму воєнного стану», зміст такого не містить відомостей про власника автомобіля, порядок відшкодування вартості майна власнику, у зв`язку з чим спірний наказ № 138 підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Корольовського районного суду м.Житомира від 04.12.2023, головуючою у даній справі визначено суддю Петровську М.В., та 05.12.2023 справу передано судді для розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 15.04.2022, у відповідності до п.1 ст.4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» від 17.05.2012, визначено провести примусове відчуження транспортного засобу, який тимчасово перебуває на майданчику зберігання Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, а саме: легковий автомобіль Dodge Journey номерний знак НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , рік випуску 2016.

Згідно акту про примусове відчуження або вилучення майна, складеного 22.04.2022 військовим командуванням військової частини НОМЕР_1 , у межах виконання військово-транспортного обов`язку здійснено залучення автомобіля Dodge Journey номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

Вважаючи наказ командира Військової частини НОМЕР_1 № 138 протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За змістом частини другої статті 353 Цивільного кодексу України в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості.

Згідно з частиною 3 Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначено Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового воєнного чи надзвичайного стану» №4765-VI від 17 травня 2012 року (далі - Закон №4765-VI).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону №4765-VI, примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Згідно ч.1 ст.4 Закону №4765-VI, примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Статтею 7 Закону №4765-VI передбачено вимоги до акта про примусове відчуження або вилучення майна, який виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (зміст, порядок складання, вручення, момент виникнення права державної власності).

Статтями 9, 11 вказаного Закону передбачено право осіб, у яких відчужені транспортні засоби на відшкодування їх вартості та визначено порядок отримання компенсації за примусово відчужене майно.

З аналізу викладених норм чинного законодавства вбачається, що відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим із відповідною адміністрацією/виконавчим органом відповідної місцевої ради, на підставі складеного акту, який має відповідати вимогам ст.7 Закону №4765-VI, а також в спосіб та порядок, передбачений даним Законом.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно - правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб/суб`єктів), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому, згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас приватно - правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , суддя зазначає, що: спір у даній справі пов`язаний саме з діями суб`єкта владних повноважень - командира військової частини НОМЕР_1 , який здійснює владно-управлінські функції в процесі реалізації повноважень в сфері оборони України; спірні правовідносини стосуються відчуження майна в умовах воєнного стану для задоволення потреб держави, тобто за своєю правовою природою вони є публічно-правовими відносинами; таке відчуження пов`язане з обмеженням конституційних прав і свобод людини і громадянина (право приватної власності є непорушним); під час вирішення спору правовій оцінці підлягає наказ командира військової частини на предмет його відповідності ч.2 ст.2 КАС України, - відтак наведене виключає ознаки приватноправових відносин.

Враховуючи, що спір у цій справі є публічно - правовим, відтак такий підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Також суд зазначає, що відповідно до п.8 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а стаття 267 КАС України регламентує особливості провадження у справах за адміністративними позовами про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, законодавцем визначено, що вказана категорія справ у спорах про вилучення або примусове відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності належить до юрисдикції адміністративних судів.

Вказане дає суду додаткові підстави вважати, що справи, які виникають із позовів щодо оскарження рішень особи, яка діє як суб`єкт владних повноважень, з приводу примусового відчуження об`єкту рухомого майна (транспортного засобу) на користь держави підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, у відкритті провадження у цій справі необхідно відмовити та роз`яснити позивачу, що її розгляд віднесено до компетенції Житомирського окружного адміністративного суду

Керуючись ст.ст.19, 186, 260, 261, 263, 354 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі №296/12218/23 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини про примусове відчуження транспортного засобу.

Роз`яснити позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства Житомирським окружним адміністративним судом (вул.Мала Бердичівська, 23, м.Житомир, 10014).

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 08 грудня 2023 року.

Суддя М. В. Петровська