ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2023 року

м. Харків

справа №615/585/23

провадження №22-ц/818/951/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про встановлення факту виконання зобов`язання,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 31 березня 2023 року, постановлену суддею Токмаковою А.П.

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт виконання зобов`язання та стягнути грошові кошти.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 31 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що ним як представником було подано саме позовну заяву, а не заяву про встановлення факту в порядку окремого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» Кононов І.К. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви вбачається спір про право, тому в даному випадку заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», в якому просив встановити факт виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та стягнути грошові кошти.

Як на підставу вказаних вимог, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилався на те, що ним у виконавчому провадженні №45519517 було виконано всі зобов`язання, сплачено борг у сумі 90367,85 грн, однак більше, ніж встановлено додатковою угодою. Просив встановити факт погашення суми боргу відповідно до п.1 Додаткової угоди до Договору відступлення прав вимоги від 16.07.2013 року та договору в цілому та стягнути з відповідача надлишково сплачену суму грошових коштів у розмірі 20502,00 грн.

Правовідносини щодо встановлення факту, який має юридичне значення, регулюються гл. 6 розд. IV ЦПК України.

Факти, що мають юридичне значення, це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Згідно вимог ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач у позовному провадженні бажає встановити факт виконання зобов`язань та стягнення надлишково сплачених коштів.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд помилково вважав, що позивачем подано не позовну заяву, а заяву про встановлення факту в окремому провадженні.

Тому дійшов неправильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст.367,368,374,376, 381,382,383,384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 31 березня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю.Тичкова

Повне судове рішення складено 14.06.2023 року.