справа №176/1892/23
провадження №2/176/849/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Ляху В.Л.,

розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товарна біржа «Дніпродзержинська» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 08.08.2023 року звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з даним позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05 травня 1999 року, укладеного між ним та відповідачем та зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером №006/165-Ж від 05.05.1999 року.

В обґрунтування свої вимог, позивач посилається на те, що 05 травня 1999 року між ним та відповідачем, ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири, загальною площею 50,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Інвентаризаційна оцінка нерухомого майна склала 9845,00 грн. Договір було укладено на виконання біржової угоди, зареєстрованої в Жовтоводському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» за №165-Ж від 05 травня 1999 року. Вказана квартира також була зареєстрована у Жовтоводському бюро технічної інвентаризації 07 червня 1999 року, що на той момент не суперечило чинному законодавству. Позивач, як новий власник житла отримав паспорт та цю квартиру. Отже, фактично вступив у володіння і користування вказаним об`єктом нерухомості. Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений, оскільки працівники товарної біржі запевнили, що відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що і було зазначено в тексті договору. Проте, на теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним об`єктом нерухомості та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки вказаний договір нотаріально не посвідчений. Обставини, зазначені вище створюють позивачеві перепони у здійсненні ними прав власності та розпорядження належною йому квартирою, що змусило звернутись до суду з даним позовом.

24 серпня 2023 року по справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України, без виклику сторін.

Від відповідача у запропонований йому ухвалою суду строк відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи ОСОБА_2 повідомлявся належним чином. Поштовий конверт з відправленням, направлені на його останнє відоме місце реєстрації, повернувся до суду з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Від третьої особи письмових пояснень до суду також не надходило. Поштовий конверт з відправленням, також, повернувся до суду з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення учасників справи про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що останні не подали відзив та письмові пояснення, суд розглядає справу на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.05.1999 року, посвідченого Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська», ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив двохкімнатну квартиру загальною площею 50,9 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1999 року, видане відділом приватизації державного житла Жовтоводської міськради, згідно з розпорядженням від 30.03.1999р. за №30. Інвентаризаційна оцінка квартири 9845 грн. Вказана квартира продана за 4000 грн. (а.с.8)

Згідно реєстраційного посвідчення Жовтоводського бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_2 , зареєстрована за ОСОБА_1 на праві приватної власності, записано у реєстрову книгу №58 ст. 239 за реєстровим №5 03 червня 1999 року. (а.с.8 зворот)

ОСОБА_1 було видано паспорт на вищезазначену квартиру. (а.с.6-7)

Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення.

Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично позивач вступив у володіння і користування квартирою АДРЕСА_2 .

На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення.

Статтями 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_2 , укладений між сторонами дійсним.

Питання про розподіл судових витрат понесених позивачем позивачі перед судом не порушували.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 4,13,48 Закону України «Про власність» та у відповідності до ст. ст. 12,81,141,258,259,263-265,273,354,355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товарна біржа «Дніпродзержинська» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 та зареєстрований у Товарній Біржі «Дніпродзержинська», 05 травня 1999 року за реєстраційним номером №006/165-Ж від 05.05.1999 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК