Справа № 754/7165/23
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУЮ МЮ (м. Київ) з вимогою про знятття арешту з частини кв. АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори м. Києва Ковалевською Н.В. 22.03.2023 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на 1/12 частину квартири загальною площею 103, 3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено запис обтяження на частину квартири за № 45452530 від 07.10.2001, що зареєстрований на підставі постанови від 03.10.2001, виданої Відділом державної виконавчої служби у Ватутінському районі. Позивач зазначає, що відділом державної виконавчої служби проведено перевірку даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень та встановлено відсутність записів щодо наявних виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , при цьому, враховуючи, що виконавчі провадження до ведення реєстру ЄДРВП «ВП-Виконавець» почали вносити з 2007 року, не вбачається за можливе встановити виконавче провадження, в рамках якого було винесено ВДВС Деснянського району м. Києві постанову від 03.10.2001, на підставі якої зареєстроване обтяження майна. Можливість отримання детальної інформації відсутня у зв`язку з тим, що строк зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки. Позивач вказує, що накладений арешт позбавляє його права користуватись належним йому спадковим майном в порушення статті 41 Конституції України, а відтак останній вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.06.2023 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

05.07.2023 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач вказує на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної приватної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько відповідача ОСОБА_4 після смерті відкрилась на спадкове майно, зокрема на частину квартири за вищевказаною адресою. Відповідач прийняла спадщину на 1/6 частину квартири після смерті батька батька ОСОБА_4 у зв`язку з відмовою матері від своєї частки у спадковому майні на її користь. При цьому, ОСОБА_1 , котрий є рідним братом відповідача, 22.03.2023 в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі отримав свідоцтво про право на спадщину після померлого батька на 1/12 частини вказаної квартири. Також нотаріус повідомила позивачу про наявне обтяження на частини квартири, яка належить ОСОБА_1 номер запису обтяження 45452530 від 07.10.2004 року. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні документи щодо підстави накладення арешту на квартиру, а також відсутні докази в обґрунтування вимоги про зняття арешту. ОСОБА_1 не звертався до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з метою отримання інформації про накладене обтяження, зважаючи, що 07.10.2004 реєстратором було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження за реєстраційним номером 1362402. З поміж іншого, відповідач вважає сумнівним твердження позивача щодо порушення його права у користуванні спадковим майном, зважаючи, що арешт накладено на 1/4 частини квартири, що перебуває саме у власності позивача. Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що не є належним відповідачем по справі, оскільки не має відношення до спірних правовідносин, які виникли у позивача та відділу виконавчої служби, при цьому відповідач не порушує право ОСОБА_1 щодо користування його 1/12 частиною квартири.

Від представника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві 14.09.2023 до суду надійшли пояснення, згідно з якими вказує на те, що у відділі відсутня інформація про сплату боржником боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а тому просить відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.10.2023 постановлено витребувати від П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори: постанову, серія та номер б/н, видану 03.10.2001, видавник: Відділ державної виконавчої служби у Ватутінському районі, вик. Ждан; а також інші документи, на підставі яких було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження із реєстраційним номером 1362402, вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 ,відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:1362402, 07.10.2004, реєстратор: П`ятнадцята Київська державна нотаріально контора, Київський міський нотаріальний округ; житло - частина квартири; додаткові відомості про обтяження: № реєстра: 153-199; внутр.№090188292BF2532A7544.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлялась належним чином.

Представник відповідача Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься вимога щодо розгляду справи за відсутності представника відділу.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про розгля справи повідомлена належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.03.2023, засвідченим державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Ковалевською Н.В. спадкоємцями майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є на 2/3 частки його дочка ОСОБА_2 , а на 1/3 частку син - ОСОБА_1 . Спадщина складається з частини квартири АДРЕСА_1 .

У відповідності до свідоцтва про право власності на житло, виданого за розпорядженням № 3109 від 03.11.2000 року відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної ради м. Києва, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях.

Позивачу ОСОБА_1 належить 1/12 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 22.03.2023 індексний номер 326543889.

У відповіді від Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 24.03.2023 № 7415-З зазначено про те, що перевіркою даних в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено відсутність записів щодо наявності виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 . У відповідності до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження відповідно до постанови від 03.10.2001 ВДВС Деснянського району м. Києва, оскільки виконавчі провадження до введення реєстру ЄДРВП «ВП-Виконавець», що почав діяти з 2007 року, формувались виключно на паперових носіях, тому встановити в якому саме провадженні виносилась постанова не вбачається можливим.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що наявне обтяження у виді арешту на квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому батьку ОСОБА_4 позбавляє позивача права користуватись належним йому спадковим майном. Також вказує, що відносно нього відсутні відкриті виконавчі провадження, а матеріали виконавчих проваджень знищені за строком зберігання.

В ході розгляду справи з метою встановлення та з`ясування дійсних всіх обставин, судом витребовувались докази щодо підстав накладення арешту на частину спірної квартири.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.03.2023 за індексним номером 326541427 накладено обтяження у виді арешту нерухомого майна на кв. АДРЕСА_1 на підставі постанови серії та номеру б/н виданого 03.10.2001 Відділом державної виконавчої служби у Ватутінському районі, виконавець Жадан. При цьому в графі «відомості про реєстрацію до 01.01.2013» вказано єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1362402, 07.10.2004 16:46:43, реєстратор: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора Київський міський нотаріальний округ.

Відповідно до постанови державного виконавця Ждан Т.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.10.2001 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на частину кв. АДРЕСА_1 . Постановою встановлено, що згідно повідомлення БТІ № 26160 від 26.09.2001 за ОСОБА_1 зареєстрована частина кв. АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що всупереч твердженням позивача щодо наявного арешту на частку квартири, що входить в спадкову масу, під арештом перебуває саме належна позивачу на праві власності частина кв. АДРЕСА_1 , а отже ОСОБА_1 має процесуальний статус боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд приймає до уваги, що позивач ОСОБА_1 є боржником в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-694 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , виданого 27.01.2000 року Ватутінським районним судом м. Києва, а отже ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20).

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з майна підлягають розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, а відтак провадження у вказаній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, Київський міський нотаріальний округ про зняття арешту з майна - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 13.12.2023

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б.