Справа №489/455/22
Провадження №2/489/459/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом

встановив:

Представниця позивачів звернулася до суду з позовом, яким просила суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 14233,25 грн. Мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_5 . На день смерті батька його синам виповнилося: ОСОБА_6 17 років, ОСОБА_7 8 років. ОСОБА_5 на день смерті належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1994. Інший співвласник квартири є ОСОБА_8 . В 2012 році після смерті ОСОБА_5 в Першій Ялтинській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа. Однак, позивачі не встигли отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки АР Крим після подій у 2014 році окуповано Російською Федерацією. Позивачі отримали відмову у видачі документів у нотаріальному архіві м. Ялти, посилаючись на те, що архів не видає документів, які датовані раніше 2014 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , яка склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала ОСОБА_4 . 02 листопада 2021 року ОСОБА_2 отримала листа від ОСОБА_4 , в якому зазначалося, що останній не може отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки частки в спадковому майні не визначено. Частки у квартирі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не змінювалися та є рівними, жодних доказів зміни часток не існує. Позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_5 на частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки спадкова справа після смерті батька відкрита на тимчасово окупованій території та не може бути завершена видачею свідоцтва про право на спадщину.

01 червня 2023 року від представниці позивачів надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить визначити частку у розмірі ,що належала на праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв.м., за ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 28.01.2022, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження та витребувано докази.

Ухвалою суду від 12.12.2022, залучено третю особу ОСОБА_4 та закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представниці позивачів надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів по справі. Просить позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника ММР. Рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства України.

Третя особа у судове засідання не з`явився.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1994, зареєстрованого в ММБТІ 14.02.1995 за реєстровим 17068.

Згідно довідки КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09.02.2022 за вих. № 316, відповідно до паперових носіїв інвентарної справи, станом на 28.12.2012, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1994, зареєстрованого в ММБТІ 14.02.1995 за реєстровим 17068.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідними синами ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .

На даний час вони позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті їх батька у зв`язку з не визначенням часок у спільній сумісній власності та у зв`язку з заведенням спадкової справи на території тимчасово окупованої території України, а саме в АР Крим.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до вимог ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.

Нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні (п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку управі спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За життя спадкодавця частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру не визначалися.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

01 червня 2023 року від представниці позивачів надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить визначити частку у розмірі ,що належала на праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв.м., за ОСОБА_5 .

Згідно довідки КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09.02.2022 за вих. № 316, відповідно до паперових носіїв інвентарної справи, станом на 28.12.2012, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14.03.1994, зареєстрованого в ММБТІ 14.02.1995 за реєстровим 17068.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Таким чином суд вважає, що вимога про визначення часток у праві спільної сумісної власності підлягає задоволенню шляхом встановлення належності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по частці квартири АДРЕСА_2 .

Стосовно вимоги про визнання права власності в порядку спадкування.

Позивачі є синами померлого ОСОБА_5 та спадкоємцями першої черги.

Представниця позивачів зазначає, що позивачі у 2012 році позивачі після смерті ОСОБА_5 звернулися з заявами про прийняття спадщини, після смерті батька, в Першу Ялтинську державну нотаріальну контору. Однак, позивачі не встигли отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки АР Крим після подій у 2014 році окуповано Російською Федерацією. Позивачі отримали відмову у видачі документів у нотаріальному архіві м. Ялти, посилаючись на те, що архів не видає документів, які датовані раніше 2014 року.

Відповідно до листа Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.02.2022 за вих. № 119/01-09, в провадженні контори відсутня спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованої 09.02.2022, 23 жовтня 2012 року Першою Ялтинською державною нотаріальною конторою Автономної Республіки Крим, заведено спадкову справу № 897/2012 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 .

19 лютого 2018 року ОСОБА_8 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, з чого б воно не складалося, заповідала ОСОБА_4 . Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікою Н.В., зареєстровано в реєстрі за 102.

22 вересня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Барскова А.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Барскова А.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 302.06.2021 за вих. 51/02-31/02-14, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки частка спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить спадкодавці не визначена.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 29/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 .

02 листопада 2021 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з заявою щодо вжиття заходів для прийняття спадщини своєї частки в нерухомому майні, оскільки без цього є неможливим прийняття спадщини на другу частку квартири.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Окрім цього, згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на досліджені докази, суд приходить до висновку про відсутність у позивачів можливості оформити право власності в порядку спадкування після смерті їх батька в позасудовому порядку, тому вимога про визнання права власності в порядку спадкуванню підлягає задоволенню, шляхом визнання права власності на частку нерухомого майна по за кожним.

Представницею позивачів ставилось питання щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правову допомогу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд вважає відсутніми правові підстави для покладення на відповідача витрат з надання правової допомоги та сплати судового збору, що здійснені позивачами, оскільки при вирішенні в судовому порядку питання права власності на спадкове майно за позивачами, відповідачем виступає Миколаївська міська рада не тому, що такою порушуються права позивачів, а тому, що такий державний орган виступає від імені держави і у разі відсутності спадкоємців або не прийняття спадщини вказаний державний орган виступає стороною в таких правовідносинах від імені держави, яка в свою чергу дає можливість до захисту приватного права без явного порушення такого кимось. Суд зважає на те, що Миколаївську міську раду не можна вважати відповідальною за те, що у позивачів відсутня можливість оформити права у нотаріуса та за життя спадкодавця не було визначено його частки у спільному сумісному майні, що по суті і породжує даний спір.

Отже, суд не вбачає правових підстав для стягнення будь-яких судових витрат з Миколаївської міської ради, яка є державним органом та виступає від імені держави в спірних правовідносинах для можливості особи захистити свої майнові права.

Миколаївська міська рада, як відповідач у справі, не є винною у неможливості позивачем оформити свої права на спадкове майно в позасудовому порядку та будь-яких прав позивача не порушувала, а залучена до участі у справі, як державний орган, який в силу закону, виступає в даному випадку від імені держави, щоб лише надати можливість позивачам захистити їх приватне право.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 та ОСОБА_8 по 1/2 за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , по частки за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовити у стягненні судових витрат з Миколаївської міської ради.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повний текст судового рішення складено «12» червня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева