Справа № 736/624/23
Номер провадження 2/736/123/23

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2023 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - Пархомчук Т.В.,
за участі секретаря - Крапивної Г.В.,
представника позивача - Назаренко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, у м. Корюківка у приміщенні суду, цивільну справу за позовною заявою керівника Новгород Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корюківської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про витребування земельної ділянки
Ухвалою суду 25 квітня 2023 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.
Від третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до суду надійшли пояснення по справі в яких представник третьої особи зазначив, що враховуючи те, що на момент реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була вже внесена інформація про раніше безоплатно набуте право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку на території Чернігівського району, державний реєстратор повинен був прийняти рішення про відмову в державній реєстрації права власності. А тому на думку третьої особи порушення законодавства відбулося з вини ОСОБА_2 та державного реєстратора.
Від ОСОБА_2 пояснень щодо позовної заяви не надійшло.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не прибув повторно, належним чином повідомлений про розгляду справи причину неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи в його відсутність не подав.
Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи причину неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи в її відсутність не подала.
Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Заслухавши пояснення прокурора, розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., зазначену земельну ділянку ОСОБА_2 відчужено на користь ОСОБА_1 (а.с. 24-25).
Статтями 13, 14 Конституцією України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара.
Таким чином, чинне законодавство України не передбачає можливості безоплатно отримувати у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства два або більше рази.
За таких обставин, використання громадянами України права на безоплатне отримання землі має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України).
Досліджені судом докази доводять, що ОСОБА_2 , всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з метою затвердження документації із землеустрою на оспорювану земельну ділянку не вказавши, що також здійснює (здійснювала) оформлення іншої земельної ділянки з таким же цільовим призначенням, внаслідок чого протиправно, повторно скористалася зазначеним правом.
Крім того, судом встановлено, що, отримавши у власність спірну земельну ділянку, ОСОБА_2 відчужила її відповідачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (а.с. 24-25).
Отже, земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави, внаслідок незаконного використання ОСОБА_2 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, поза волею власника - Українського народу. Видача ГУ Держгеокадастру наказу не свідчить про наявність у держави волі на вибуття вказаної землі з державної власності з огляду на неправомірність дій органу виконавчої влади по передачі цієї землі у власність, тому спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на підставі положень статті 388 ЦК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
При цьому ОСОБА_1 здійснив придбання оспорюваної земельної ділянки в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.
Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України).
В п. 38, 39 постанови Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 916/3727/15 вказано, що за змістом статей 387, 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння, за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017 по справі № 278/3862/14-ц.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, провадження № 12-148гс19, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34). Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, провадження № 14-2цс21 (пункти 148-150.
Судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури.
Керуючись ст.ст. 141, 143, 158 Земельного кодексу України, ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 280-284, 354-355 ЦПК
Позов задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складено 12.06.2023.
Суддя Т.В. Пархомчук