ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2023 року м. Кропивницький

справа № 385/305/23

провадження № 22-ц/4809/1174/23

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Дуковського О.Л.,

суддів - Голованя А.М., Дьомич Л.М.

при секретарі Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Любченко Володимир Михайлович.

відповідач: Фермерське господарство «Олена», інтереси якого представляє адвокат Дяченко Марини Ігорівни.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Фермерського господарства «Олена» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 липня 2022 року та на додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2022 року у складі головуючого судді Гришака А.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Любченко В.М. звернувся до суду із позовом до Фермерського господарства «Олена» (далі ФГ «Олена») про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_1 згідно Державних актів про право приватної власності на землю серія КР №029818 від 05.05.2008, належить земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0763, площею 3,0103 га та серії КР № 076055 від 20.10.2008 з кадастровим номером :02:000:0762, площею 3,0098 га, які розташовані на території Гайворонської міської ради, Кіровоградської області.

12.12.2012 між позивачем та ФГ «Олена» було укладено договори оренди земельних ділянок строком на 10 років тобто до 12.12.2022. Починаючи з осені 2022 року позивачка не одноразово зверталась до ФГ «Олена» з повідомленням про небажання подальшої співпраці, та просила повернути належні їй земельні ділянки одразу після закінчення строку договору оренди земельної ділянки, на дані звернення голова ФГ «Олена» відповідав, що договір оренди буде зберігати свою чинність доки йому буде потрібно. Отримавши інформаційну довідку № 317194810 та №317194562 від 09.12.2022, позивачу стало відомо, що 11.03.2021 та 12.03.2021 року Державним реєстратором Бондарчук А.С. Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області було зареєстровано додаткові угоди б/н від 10.11.2022 до договорів оренди від 12.12.2012, якими продовжено строк дії основного договору оренди до 12.12.2032 з автоматичним продовженням дії договору.

Позивачка зазначала, що не підписувала жодних додаткових угод з відповідачем і , не бажала, та не бажає подальшої співпраці з ним.

Вказувала, що вказані обставини грубо порушують її права як власника земельної ділянки, а тому була вона вимушена звернутись до суду для захисту своїх порушених прав, оскільки належні їй земельні ділянки використовуються без законних на то підстав.

Просила:

зобов`язати ФГ «Олена», усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0763, площею 3,0103 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди №б/н від 10.11.2022 до договору оренди землі укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Олена», , 12.12.2012, зареєстрованої 11.03.2021, номер запису про інше речове право № 40995108;

усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0762, площею 3,0098 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди №б/н від 10.11.2022 до договору оренди землі укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Олена», , 12.12.2012 , зареєстрованої 12.03.2021, номер запису про інше речове право № 40995960.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 липня 2022 року позов задоволено.

Зобов`язано ФГ «Олена», , усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0763, площею 3,0103 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди №б/н від 10.11.2022 до договору оренди землі укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Олена», , 12.12.2012 , зареєстрованої 11.03.2021, номер запису про інше речове право № 40995108.

Зобов`язано ФГ «Олена», , усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0762, площею 3,0098 га, яка розташована на території Гайворонської міської ради Голованівського району Кіровоградської області шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди №б/н від 10.11.2022 до договору оренди землі укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Олена», , 12.12.2012, зареєстрованої 12.03.2021, номер запису про інше речове право № 40995960.

Додатковим рішеннямГайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2022 року стягнуто із ФГ «Олена» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн , 8000,00 грн витрат на правову допомоги.

В апеляційній скарзі ФГ «Олена», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача посилався на те, що суд першої інстанції формально визначив як встановлену обставину щодо непідписання позивачем додаткової угоди, та не взяв до уваги те, що позивачем не надано доказів неукладення спірного правочину.

Відповідач зазначає, що додаткову угоду ним не надано з поважних причин, оскільки її втрачено, з приводу чого в господарстві проводилося внутрішнє розслідування, складено акт про втрату даної додаткової угоди та подано відповідне оголошення у газету «Урядовий кур`єр».

Звертаючись до суду із даним позовом, позивачка не ставила питання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи для дослідження додаткової угоди, зокрема, наявності/відсутності її підпису на зазначеному правочині.

Вважає, що позивачка обрала неефективний спосіб захисту про зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію додаткової угоди, що не відповідає вимогам чинного законодавства та є підставою для відмови у задоволенні позову.

Представник відповідача просила стягнути з позивача на користь ФГ «Олена» витрати на правничу допомогу в розмірі - 100 000,00 грн .

В апеляційній скарзі на додаткове рішення представник відповідача посилається на те, що заявлена сума судових витрат не обґрунтована належним чином, оскільки позивач не ознайомив відповідача з актом виконаних робіт та не надав належного підтвердження про сплату зазначеної суми.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційніа скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку cерії КР № 029818 від 05.05.2008 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,01 га.

Земельна ділянка № НОМЕР_1 розташована на території Гайворонської міської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0763 (а.с. 6-7).

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,0103 га, кадастровий номер :02:000:0763. Номер запису про інше речове право: 40995108; дата та час державної реєстрації 11.03.2021; підстава для державної реєстрації: відомості з ДЗК, серія та номер: 37680958, виданий 11.03.2021, видавник Державний земельний кадастр; додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 10.11.2022, видавник: Орендар: ФГ «Олена»; Орендодавець: ОСОБА_1 ; договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 12.12.2012, видавник: Орендар: ФГ «Олена»; Орендодавець: ОСОБА_1 . Підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57095525 від 16.03.2021, ОСОБА_2 , Гайворонська міська рада, Кіровоградська обл.. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки (а.с. 12-13).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку cерії КР № 076055 від 20.10.2008 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,0098 га. Земельна ділянка № НОМЕР_2 розташована на території Гайворонської міської ради Гайворонського району Кіровоградської області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0762 (а.с. 8-9).

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,0098 га, кадастровий номер :02:000:0762. Номер запису про інше речове право: 40995960; дата та час державної реєстрації 12.03.2021; підстава для державної реєстрації: відомості з ДЗК, серія та номер: 37721309, виданий 12.03.2021, видавник Державний земельний кадастр; додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 10.11.2022, видавник: Орендар: ФГ «Олена»; Орендодавець: ОСОБА_1 ; договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 12.12.2012, видавник: Орендар: ФГ «Олена»; Орендодавець: ОСОБА_1 . Підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57098554 від 16.03.2021, ОСОБА_2 , Гайворонська міська рада, Кіровоградська обл.. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки (а.с. 10-11).

Звернувшись із даним позовом ОСОБА_1 вказувала на те, що спірні додаткові угоди до договорів вона не підписувала, підпис у них вчинено іншою особою.

Ухвалою суду від 20.03.2023 було витребувано у ФГ «Олена», оригінал додаткової угоди №б/н від 10.11.2022 до договору оренди землі укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Олена» від 12.12.2012 , зареєстрованої 11.03.2021, номер запису про інше речове право №40995108 та оригінал додаткової угоди №б/н від 10.11.2022 до договору оренди землі укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Олена» від 12.12.2012, зареєстрованої 12.03.2021, номер запису про інше речове право №40995960, для огляду в судовому засіданні.

Вказана ухвала суду виконана не була.

Представником відповідача повідомлено суд про відсутність у відповідача оригіналів додаткової угоди від 10.11.2022 та 08.11.2022, укладеної із позивачем (а.с. 54-62).

Суд першої інстанції послався на те, що у зв`язку не наданням оригіналів угод суд позбавлений можливості призначити у справі відповідну експертизу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію є ефективним, а задоволення позову забезпечить реальне відновлення порушеного права, оскільки позивачка не підписувала додаткових угод, а відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивача з приводу не підписання останньою додаткової угоди.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають усилу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.

Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Разом з тим, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Крім того, за змістом ч. 5 ст. ЗУ «Про оренду землі» відповідно до закону державній реєстрації підлягає право оренди земельної ділянки.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з частиною третьою статті 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) (постанова Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 154/883/19).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17,від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належної йому земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди б/н від 23.11.2022 до договору оренди землі від 30.12.2012.

Разом з тим, на час укладення додаткової угоди, що є предметом позову, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування державної реєстрації договору, оскільки державній реєстрації підлягала не сама угода, а речове право, яке виникло на її підставі, а відтак суд першої інстанції помилково зазначив про правомірність застосування позивачем способу судового захисту, зокрема, скасування державної реєстрації договору, який у практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

Важливо також звернути увагу, що зобов`язати Фермерське Господарство «Олена» скасувати державну реєстрацію додаткової угоди є завідомо нікчемним способом захисту права через відсутність у відповідача відповідних повноважень. Суд не вправі зобов`язувати особу вчиняти дії, які не входять до її компетенції.

Так, як вже було зазначено, згідно ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення у сфері державної реєстрації прав приймає лише державний реєстратор за результатом розгляду відповідних заяв. Підставою для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав може бути згідно ч.3 ст.26 цього Закону - рішення суду.

Проте, в позові відсутня вимога до суду з проханням про скасування державної реєстрації прав. Натомість заявлена вимога зобов`язального характеру щодо вчинення відповідачем певних дій, на які він не має повноважень.

Зважаючи на вказане, за таких обставин позивач буде позбавлений можливості ефективного захисту своїх порушених прав у спосіб, зазначений в позовній заяві, тому у позові слід відмовити.

При цьому, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні позову через обрання не ефективного способу захисту не позбавляє позивача права заявити позов про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки з подальшим скасуванням державної реєстрації речового права оренди.

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, апеляційна скарга ФГ «Олена» підлягає задоволенню, а рішення першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а як наслідок скасування даного рішення є і скасування додаткового рішення, яким вирішено питання про розподіл судових витрат.

В порядку розподілу судових витрат, сплачений ФГ «Олена» за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 1 610,40 грн підлягає стягнення на його користь з позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги Фермерського господарства «Олена» - задовольнити.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 липня 2022 року та додаткове рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 26 липня 2022 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Фермерського господарства «Олена» (ЄДРПУО 20657357) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1610 грн 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

08.12.2023 - складено постанову.

Головуючий: О.Л.Дуковський

Судді: А.М. Головань

Л.М. Дьомич