ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 640/3647/19 Номер провадження 22-ц/814/1114/23Головуючий у 1-й інстанції Зуб Г.А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Андрейко Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах малолітніх дітей : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2021 року по справі за заявою Харківської міської ради, заінтересовані особи - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради , ОСОБА_4 , про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м.Харкова

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року до суду надійшла вказана заява, в якій представник ХМР просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.08.2019 року у справі №640/3647/19 за заявою ХМР, заінтересовані особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР, ОСОБА_4 про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі ХМР, та ухвалити рішення, яким заяву ХМР задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування підстав посилається на наступне.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.08.2019 у цивільній справі №640/3647/19 відмовлено у задоволенні заяви ХМР про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради. В мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 звернулась спадкоємець ОСОБА_4 , якій не відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, не відмовилась від прийняття спадщини, а тому підстав для ухвалення рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України не існує. Однак, в матеріалах спадкової справи №463/2014, відкритою П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 міститься нотаріально посвідчена заява від ОСОБА_4 від 05.03.2015 року, якою остання повідомляє нотаріальну контору, що нею було подано заяву про прийняття спадщини 21.05.2014 року за №1208, але її родинні відносини з померлою не підтверджуються. Таким чином, ОСОБА_4 нотаріально посвідченою заявою повідомлено про відсутність родинних зв`язків між нею та померлою ОСОБА_6 . Оскільки, померла ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_5 , то підстав для закликання до спадкування ОСОБА_4 як спадкоємця померлого ОСОБА_5 - сина ОСОБА_6 .. Вказана обставина, стала відома представнику заявника 01.04.2021 з матеріалів спадкової справи №463/2014, яка надійшла до Московського районного суду м. Харкова за клопотання представника позивача Харківської міської ради в межах розгляду цивільної справи №643/13342/18, що є підставою для перегляду рішення суду за ново виявленою обставиною.

Заінтересованою особою ОСОБА_4 подано відзив на вказану заяву, у якому остання просить відмовити в її задоволенні, оскільки факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджується рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року по справі №640/3431/15-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.03.2016 року. Також, ХМР було порушено строк звернення до суду з вказаною заявою, оскільки з вказаними документами заявник ознайомився ще в 2019 році.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2021 року заяву Харківської міської ради про перегляд судового рішення від 02.08.2019 року у справі №640/3647/19 за заявою Харківської міської ради, заінтересовані особи - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання спадщину відумерлою, та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м. Харкова, за нововиявленими обставинами - задоволено.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2019 року у справі №640/3647/19 за заявою Харківської міської ради, заінтересовані особи - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання спадщину відумерлою, та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м. Харкова - скасовано , та ухвалено нове рішення, яким заяву задоволено.

Визнано відумерлою спадщиною квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_5 .

Передано у комунальну власність територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради відумерлу спадщину - квартиру АДРЕСА_1 .

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила особа , що не брала участі у розгляді справи ОСОБА_1 , як законний представник своїх малолітніх дітей : ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права , є незаконним , необґрунтованим та таким що порушує принцип верховенства права.

В обґрунтування скарги вказує, що нею була подана заява про залучення її в якості заінтересованої особи. Проте матеріалами справи не підтверджується , що вказана заява була розглянута судом, зокрема у оскаржуваному рішенні зазначено, що у задоволенні заяви відмовлено протокольною ухвалою, проте запис судового засідання таких відомостей не містить.

Апелянт вказує , що згідно з ч.4 ст.1268 ЦКУ малолітні особи вважаються такими , що прийняли спадщину , крім випадків, встановлених ч.2-4 ст.1273 ЦК України ( відмова від прийняття спадщини протягом 6-місячного строку , встановленого ст.1270 ЦКУ)

Батьки малолітніх дітей не подавали до органів нотаріату заяви про відмову від прийняття своїми дітьми спадщини після ОСОБА_5 , а отже малолітні діти вважаються такими , що прийняли спадщину.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2021 року .

Харківська міська рада надала відзив на апеляційну скаргу , у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення , а рішення без змін.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ХМЦПДЖФ 07.05.1998 року реєстр. № НОМЕР_1 ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 після своєї смерті заповіту не залишив, він не був одружений. Після його смерті у 11 ХДНК була заведена спадкова справа №464/2014 року, з якої вбачається, що після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 .

Постановами державного нотаріуса 11 ХДНК було відмовлено, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5

ОСОБА_8 звернулась до суду за захистом свого права спочатку в окремому провадженні із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, але ухвалою суду від 25.12.2014 року, яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 04.02.2015 року, вказану заяву було залишено без розгляду.

В подальшому ОСОБА_8 звернулась до Київського районного суду м. Харкова в порядку позовного провадження із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, але рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.03.2016 року, їй було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2016 року не оскаржували, та з відповідними позовами до суду не звертались. ОСОБА_7 звертався до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, який рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.07.2018 року було задоволено, але вказане рішення скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 06.11.2018 року.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення , дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Задовольнивши заяву Харківської міської ради про визнання спадщини після смерті ОСОБА_11 відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 визначено додатковий строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 матеріали справи не містять, а отже рішення від 02.08.2019 року підлягає скасування з ухваленням нового відповідно до п.2 ч.3 ст.429 ЦПК України.

Такий висновок суду є неправильним, оскільки він не відповідає вимогам статті 388 ЦПК України, відповідно до якої суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Згідно частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина друга статті 376 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 , є двоюрідними онуками ОСОБА_5 та мають право спадкувати за ст.1265 ЦК України (т.2 а.с.5)

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126,133, 135 Сімейного кодексу України: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_12 та ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_12 та ОСОБА_1 .(т.2 а.с.6-7)

Згідно відомостям з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_13 25 квітня 2014 року уклав шлюб із ОСОБА_1 , після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_13 змінив прізвище на - ОСОБА_14 .(т.2 а.с.8)

У Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126,133, 135 Сімейного кодексу України, встановлено, що батьками ОСОБА_13 є ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .( т.2 а.с.9)

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126,133, 135 Сімейного кодексу України ОСОБА_15 є сином ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (т.2 а.с.10)

ОСОБА_5 є сином ОСОБА_17 та ОСОБА_6 ( Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану т.2 а.с.11)

Вказані відомості встановлено з доказів наданих ОСОБА_1 , та колегія суддів вважає за можливе їх прийняти , адже судом першої інстанції безпідставно було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про залучення її в якості заінтересованої особи, а відтак і докази надані нею прийняті судом не були.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.9 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ст.334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Згідно положень ст.335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 02.08.2019 року в задоволенні заяви Харківської міської ради , заінтересовані особи - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_4 про визнання спадщину відумерлою, та передачу нерухомого майна у комунальну власність територіальної громади м. Харкова було відмовлено з підстави того, що після смерті ОСОБА_5 звернулась із заявою про прийняття спадщини спадкоємець ОСОБА_4 , якій на даний час не було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Доказів того, що остання усунена від спадщини, відмовилась від її прийняття, або не приймає її, матеріали справи не містять, а тому підстав для ухвалення рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України не існувало.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу , - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Так суд першої інстанції у своєму рішенні зазначає, що як на нововиявлені обставини представник Харківської міської ради посилається на те, що при розгляді даної справи судом не досліджено заяву ОСОБА_4 від 05.03.2015 року до Одинадцятої ХДНК, в якій вона повідомила нотаріальну контору, що родинні зв`язки з померлою ОСОБА_6 не підтверджуються, та повідомила, що до суду вона звертатись не буде, та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину іншому спадкоємцю(т.1 а.с.194), та про існування вказаної заяви представнику Харківської міської ради стало відомо під час ознайомлення з матеріальної цивільної справи№643/13342/18 в Московському районному суді м. Харкова - 01.04.2021 року. Вказана заява містилась в спадковій справі, заведеної після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тож, районний суд прийшов до висновку, що наведена обставина є істотною для справи № 640/3647/19, та такі обставини не були відомі, ані заявнику, ані суду при ухваленні рішення від 02.08.2019, та вона не досліджувалось, а тому в розумінні положень статті 423 ЦПК України наявні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Отже, звернувшись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, представник Харківської міської ради у такій заяві, крім іншого, зобов`язаний був зазначити докази, які свідчать про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Проте, таких доказів представник Харківської міської ради у заяві не зазначив і до заяви не додав, а суд при розгляді заяви таких обставин не встановив.

Суд першої інстанції в порушення вимог частини другої статті 294 ЦПК України , яка дає суду право за власною ініціативою, з метою з`ясування обставин справи, витребувати необхідні докази, не витребував належних і допустимих доказів на підтвердження факту відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_5 за заповітом і за законом, або про їх усунення від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

В апеляційній скарзі особи , що не брала участі у розгляді справи ОСОБА_1 зазначено, що спадкоємцями ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 . Зазначений аргумент скарги підтверджується доказами по справі, відтак , районним судом неповно встановлено обставини по справі.

Малолітня та неповнолітня особа, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо не було подано заяву про відмову від прийняття спадщини відповідно до чинного законодавства (ч. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України). Тобто, незалежно від того чи подавалась заява про прийняття спадщини від імені малолітньої чи неповнолітньою особою, чи була зареєстрована малолітня або неповнолітня особа разом із спадкодавцем на момент смерті - вони приймають спадщину автоматично. Тому подання заяви про прийняття спадщини такими особами не є обов`язковим.

А отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для залучення ОСОБА_1 до участі у справі у якості третьої особи з підстав відсутності відповідного рішення суду про встановлення останній додаткового строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , є хибним.

Адже, відповідно до норм чинного законодавства малолітні та неповнолітні особи вважаються такими , що прийняли спадщину якщо не було подано заяву про відмову від прийняття спадщини. В матеріалах справи відсутні відомості щодо відмови ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (що є спадкоємцями п`ятої черги відповідно до ст.1265 ЦК України) від спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 , що діє як законний представник в інтересах малолітніх дітей : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 , є заінтересованою особою у цій справі. В даному випадку існує спір про право на спадкове майно, до складу якого входить і спірна квартира, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про залишення заяви Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою - без розгляду у відповідності до положень ч.6 ст.294 ЦПК України.

Відповідно до ч.6ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи, що наведена норма процесуального права судом першої інстанції не дотримана, що згідност.376 ЦПК України є підставою скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню, із постановленням нового про залишення заяви Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою без розгляду з підстав наявності спору про право.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах малолітніх дітей : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2021 року - скасувати.

Заяву Харківської міської ради про визнання спадщини відумерлою - залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам право на подання позову на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов