Постанова

Іменем України

14 червня 2023 року

м. Київ

справа № 753/2309/20

провадження № 61-7669св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Київського апеляційного суду від 07 липня

2022 року у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Борисової О. В.,

Левенця Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент)

про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовна заява мотивована тим, що з метою виконання своїх зобов`язань, передбачених договором з клієнтом та на підставі ордеру на представництво інтересів, ОСОБА_1 відвідав будівлю Департаменту, щоб у дозволений спосіб здійснити відеофіксацію ремонту приміщень, який був зроблений за бюджетні кошти, однак, згідно з офіційною відповіддю Департаменту від 17 лютого 2019 року № 05710-13276 на його інформаційний запит, кошти на проведення ремонту в бюджет департаменту не закладались.

Позивач вказував на те, що під час його розмови з директором Департаменту ОСОБА_2 , останній звертався до нього у неналежній формі, з підвищеною інтонацією та висловлював думку, що ОСОБА_1 є корупціонером та бандитом, а також висловив йому погрозу словами «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…» , «… вам в тюрмі сидіти…». Також ОСОБА_2 звертався до нього зневажливо, використовуючи форму звернення «ти» , порушуючи цим положення Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05 серпня 2016 року № 158.

Вважає, що при наявності у директора Департаменту ОСОБА_2 статусу державного службовця, його будь-яке висловлювання має високий авторитет та привертає увагу громадськості. Таким чином, директор Департаменту ОСОБА_2., висловлюючи свої негативні суб`єктивні думки у брутальній та принизливій формі, дискредитує позивача, як фахівця в галузі права та адвоката в очах потенційних клієнтів, що, у свою чергу, призводить до падіння авторитету та статусу позивача у суспільстві.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 просив суд визнати

дії Департаменту, які полягають у поширенні директором

останнього - ОСОБА_2 висловлювань (інформації) «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…, застосованих до ОСОБА_1 , неправдивими та такими, що принижують честь і гідність, ділову репутацію адвоката ОСОБА_1. та зобов`язати Департамент спростувати висловлювання «…ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…», застосовані до ОСОБА_1 у той самий спосіб, яким було поширено неправдиві, та такі, що принижують честь, гідність і ділову репутацію адвоката ОСОБА_1. висловлювання (інформацію) на особистому прийомі директора Департаменту.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

і мотиви їх ухвалення

Шевченківський районний суд міста Києва своїм рішенням від 24 червня 2021 року (у складі судді Юзькової О. Л.) позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що висловлювання директора Департаменту не можуть свідчити про поширення висловлювань (інформації), оскільки виражають його думку на майбутнє стосовно осіб, винних у вчиненні кримінальних правопорушень, в таких висловах не міститься фактичних даних, їх не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки фактів), що унеможливлює захист прав позивача, способом, обраним останнім.

Київський апеляційний суд своєю постановою від 07 липня 2022 року,

з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 13 липня 2022 року про виправлення описки, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2021 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав дії Департаменту, які полягають у поширенні директором Департаменту ОСОБА_2 висловлювань (інформації) «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…», застосованих до ОСОБА_1 , неправдивими та такими, що принижують честь і гідність, ділову репутацію адвоката ОСОБА_1.

Зобов`язав Департамент спростувати висловлювання «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…», застосовані до ОСОБА_1 у той самий спосіб, яким було поширено неправдиві, та такі, що принижують честь, гідність і ділову репутацію адвоката ОСОБА_1. висловлювання (інформацію), шляхом спростування таких висловлювань (інформації) на особистому прийомі директора Департаменту.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що поширена директором Департаменту інформація не є оціночним суб`єктивним судженням відносно ОСОБА_1 , не є особистим відношенням директора Департаменту до нього, а є стверджувальними об`єктивними, чітко висловленими фактами, які можуть бути перевіреними. Спірна інформація сформульована способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), за формою вираження вищезазначеної інформації указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2022 року, Департамент просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на:

- пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від: 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21),

26 квітня 2022 року у справі № 757/6877/21-ц (провадження

№ 61-15899св21), 19 травня 2022 року у справі № 368/802/18 (провадження № 61-5708св21), 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22), 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц (провадження № 61-3069св21);

- пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 цього Кодексу), а саме вказує на пункт 5 частини першої

статті 411 ЦПК України (справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою).

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції постійно направляв процесуальні документи у справі на електронну адресу: . При цьому, в жодних процесуальних документах, які подавав відповідач, вказана електронна адреса не вказувалась.

Також відповідач вказував, що відповідно до пункту 5 наказу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25 березня 2020 року № 28 «Про затвердження функціонування доменної зони та Положення про інформаційні системи та електронні послуги Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради та Комунального підприємства «Київський інститут земельних відносин» як офіційну електронну скриньку заявника затверджено .

У подальшому, пунктом 1 наказу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 квітня 2022 року № 15 внесено зміни до пункту 5 наказу від 25 березня 2020 року № 28 та затверджено нову електронну скриньку - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є офіційною електронною адресою.

Отже, судове рішення прийняте з порушення норм процесуального права без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, а тому є незаконним та необґрунтованим.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 23 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції відеозапис події, яка відбулась 12 листопада 2019 року в приміщенні Департаменту.

З дослідженого відеозапису встановлено, що 12 листопада 2019 року між позивачем ОСОБА_1 , який є адвокатом, та директором Департаменту ОСОБА_2 в приміщенні департаменту виникла розмова, в ході якої останній висловився на адресу позивача ОСОБА_1 «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…».

Відповідно до копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 26 квітня 2018 року, копії посвідчення адвоката України та витягу з Єдиного Реєстру адвокатів України, ОСОБА_1. є адвокатом та має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини

і громадянина захищаються судом.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справі «Гурепка проти України», від 08 квітня 2010 року, № 38789/04).

Також ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Частиною шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Таким чином, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи у цьому випадку може свідчити лише розписка.

З огляду на матеріали справи, у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту про захист честі, гідності та ділової репутації.

Шевченківський районний суд міста Києва своїм рішенням від 24 червня 2021 року позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Про дату, час і місце судових засідань, призначених у суді першої інстанції, відповідач Департамент повідомлявся засобами поштового зв`язку шляхом надсилання судових повісток на адресу: АДРЕСА_1 (а. с. 56, 59, т. 1).

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку (а. с. 128-131, т. 1).

Київський апеляційний суд своєю ухвалою від 04 травня 2022 року поновив ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2021 року. Відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2021 року

у вищевказаній справі. Встановив учасникам справи строку на подання відзиву на апеляційну скаргу до 25 травня 2022 року (а. с. 164, 165).

Київський апеляційний суд своєю ухвалою від 11 травня 2022 року призначив справу до розгляду на 23 червня 2022 року на 12.40 год

(а. с. 166).

Судова повістка-повідомлення про призначення справи на 23 червня

2022 року разом з копією ухвали Київського апеляційного суду від 11 травня 2022 року та копією апеляційної скарги надіслана на електронну адресу Департаменту: (а. с. 167, 169).

Відповідно до протоколу судового засідання від 23 червня 2022 року апеляційний суд оголосив у справі перерву до 07 липня 2022 року

(а. с. 170, 171).

У судовому засіданні апеляційного суду, яке було призначене на 23 червня 2022 року, був присутній позивач ОСОБА_1 , який під розписку повідомлений про відкладення справи на 07 липня 2022 року (а. с. 172).

Судова повістка-повідомлення про відкладення справи на 07 липня

2022 року надіслана на електронну адресу Департаменту: (а. с. 173, 174).

Київський апеляційний суд своєю постановою від 07 липня 2022 року,

з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 13 липня 2022 року про виправлення описки, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2021 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив. Визнав дії Департаменту, які полягають у поширенні директором Департаменту ОСОБА_2 висловлювань (інформації) «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…», застосованих до ОСОБА_1 , неправдивими та такими, що принижують честь і гідність, ділову репутацію адвоката

ОСОБА_1. Зобов`язав Департамент спростувати висловлювання

«… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…», застосовані до ОСОБА_1 у той самий спосіб, яким було поширено неправдиві, та такі, що принижують честь, гідність і ділову репутацію адвоката ОСОБА_1. висловлювання (інформацію), шляхом спростування таких висловлювань (інформації) на особистому прийомі директора Департаменту. Вирішив питання про розподіл судових витрат (а. с. 178-182, 198, 199).

Копія постанови Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року надіслана на електронну адресу Департаменту:

(а. с. 183, 184).

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справі (а. с. 185-196).

У матеріалах справи немає відомостей про направлення відповідачу судових повісток-повідомлень про виклик на судові засідання, призначені на 24 червня та 07 липня 2022 року засобами поштового зв`язку, а також електронною адресою ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зазначеною Департаментом

у відзиві від 08 квітня 2021 року, поданому на позовну заяву ОСОБА_1

(а. с. 61, 70), та довіреності, або про вчинення будь-яких інших дій з метою його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, з огляду на матеріали справи, розгляд справи відбувся в судових засіданням, призначених на 23 червня та 07 липня 2022 року, і в обох випадках Департамент не був присутнім, а повістки направлялися засобами електронного зв`язку на адресу, яка була зазначена позивачем

ОСОБА_1 в позовній заяві. Проте, апеляційний суд не звернув уваги на її відмінність від дійсної офіційної електронної адреси Департаменту, яка зазначена у довіреності та відзиві, поданому на позовну заяву ОСОБА_1 .

Таким чином, апеляційний суд розглянув справу за відсутності відповідача Департаменту, належним чином не повідомленого про дату, час та місце судового засідання.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням вимог статей 128, 130 ЦПК України.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені вимоги закону та розглянув справу за відсутності сторони у справі, щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Доводи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом норм процесуального знайшли своє підтвердження під час перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив право заявника знати про час і місце судових засідань, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Постанову Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною

і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. В. Сердюк В. А. Стрільчук