Справа №949/2190/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судових засідань Катюха К.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2023 року розірваний Від даного шлюбу вони мають дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їхніх дітей, добровільно про сплату аліментів домовитися з ним не вдається. На скільки їй відомо, аліментів відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей у відповідача немає.

Відповідач ОСОБА_2 скористався своїм правом та подав відзив на позов, в якому зазначив, що доводи, наведені в позовній заяві, є не в повній мірі обґрунтованими у зв`язку з чим він визнає позов частково, з огляду на таке.

Зокрема відповідач вказує, що він намагається брати участь у матеріальному забезпеченні дітей та їх вихованні в міру своїх можливостей, оскільки у нього з позивачкою, після розірвання шлюбу, склалися дуже складні відносини, і це, звичайно, дається взнаки на процес виховання та утримання дітей.

При цьому, звертає увагу суду на те, що їхній син ОСОБА_5 цього року зарахований на перший курс навчання до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького та, у свою чергу, зарахований до списків персоналу курсантів Національної академії на всі види забезпечення, тобто витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, здійснюються за рахунок коштів держави, а це витрати на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад, оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Водночас звертає увагу на те, що Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького - це вищий військовий навчальний заклад, який проводить підготовку за державним замовленням військових фахівців для Державної прикордонної служби України (за схемою підготовки "курсант").

Вважає, що вказана обставина має вагоме значення під час розгляду даної справи, щодо встановлення обставин утримання позивачкою дітей, зокрема, утримання нею сина, який навчається та утримується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Наголошує на тому, що своїх дітей він любить і буде матеріально допомагати незалежно від того чи буде рішення суду про стягнення аліментів чи ні.

Заразом, відповідач у відзиві обґрунтовує суперечливість доказів, які подані позивачкою до позовної заяви. Зокрема зазначає, що слід критично віднестися до наданої позивачкою довідки №893.02-17 від 10 жовтня 2023 року, виданої виконкомом Миляцької сільської ради Сарненського району про те, що на утриманні лише позивачки ОСОБА_1 перебувають неповнолітні діти: син ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 , оскільки сільський голова ОСОБА_7 , який підписав дану довідку, не може стверджувати достовірно такі важливі факти щодо того хто і як утримує дітей, виходячи, перш за все, з того, що на території Миляцької сільської ради позивачка не проживає.

Спростовується факт проживання позивачки на території Миляцької сільської ради довідкою №2151 від 16 жовтня 2023 року, виданою старостою Колківського старостинського округу Н.Жакун та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20 жовтня 2023 року, з яких вбачається, що позивачка проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації.

Зрозуміло, що вказана інформація нотувалася зі слів позивачки, яка не є об`єктивною в цій ситуації, тому наявна інформація щодо утримання дітей лише позивачкою встановлена однобічно та не може беззаперечно підтверджувати те, що він не бере участі в матеріальному забезпеченні своїх дітей.

На думку відповідача, та обставина, що син ОСОБА_5 навчається у вищому військовому навчальному закладі, та перебуває на повному державному забезпеченні, розмір аліментів, про стягнення яких просить позивачка, є необґрунтованим, так як вимога про стягнення з нього на її користь 1/3 частки мого заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання і сина і дочки, не підтверджена належними і допустимими доказами та враховуючи вказану обставину, вказаний розмір потребує зменшення.

Водночас, відповідач зауважує. що позивачкою до позовної заяви не додано будь-яких доказів її витрат на утримання дітей, що надало б суду можливість у сукупності оцінити всі витрати та співставити з вказаним нею розміром аліментів, який має бути рівним, оскільки саме на позивачці, в даному випадку, лежить обов`язок доведення факту невиконання ним обов`язку по утриманню дітей, так і участь позивачки в утриманні дітей, яка має бути рівною у порівняні з тим розміром, який вона ставить у позовних вимогах.

Зазначає, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Тому, враховуючи наведені ним обставини, вважає, що розмір аліментів має становити 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що буде повністю відповідати вимогам розумності та справедливості.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини, просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Однак, через канцелярію суду, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі у зв`язку з проходження ним військової служби, зазначивши, що позовні вимоги визнає частково з підстав, викладених у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, відзив на позовну заяву, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 10 жовтня 2005 року, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 05 жовтня 2023 року розірвано (а.с.7).

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є батьком, а позивач ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є (а.с.4, 5).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року (далі Конвенція) передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Так, за змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Так, як вбачається з довідки про склад сім`ю №2151 від 16 жовтня 2023 року, виданої старостою Колківського старостинського округу (а.с.10) позивач ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входять син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 .

Факт проживання позивача ОСОБА_1 з дітьми за вищевказаною адресою підтверджується також Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20 жовтня 2023 року (а.с.11).

Зважаючи на зазначені вище документи, які підтверджують місце проживання позивачки та дітей, а саме на території Колківського старостинського округу, суд критично відноситься до довідки, виданої сільським головою Миляцької сільської ради Сарненського району №893.02-17 від 10 жовтня 2023 року (а.с.8), в якій значиться про те, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на утриманні матері ОСОБА_1 .

Отже, у даному випадку доречними є заперечення відповідача, наведені у відзиві, з приводу того, що сільський голова ОСОБА_7 , який підписав вищевказану довідку, не може стверджувати достовірно такі важливі факти щодо того, хто і як утримує дітей, виходячи, перш за все, з того, що на території Миляцької сільської ради позивачка не проживає.

Тому, на думку суду, інформація щодо утримання дітей лише позивачкою, вказана у довідці №893.02-17 від 10 жовтня 2023 року, не може достовірно встановлювати та беззаперечно підтверджувати те, що відповідач не приймає участі в утриманні своїх дітей.

Частина 1 ст. 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів.

Отже, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, як на обставину, що має істотне значення для визначення розміру аліментів, відповідач посилається на те, що син ОСОБА_5 2023 року зарахований на перший курс навчання до Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького та, у свою чергу, зарахований до списків персоналу курсантів Національної академії на всі види забезпечення, тобто витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі, здійснюються за рахунок коштів держави, а це витрати на: грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення, медичне забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад, оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Положеннями ст.ст. 3, 15 Закону України "Про Збройні Сили України" визначено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері оборони та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених завдань.

Таким чином, Національна академія Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького - це вищий військовий навчальний заклад, який проводить підготовку за державним замовленням військових фахівців для Державної прикордонної служби України (за схемою підготовки "курсант").

Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що вказана обставина має вагоме значення під час розгляду даної справи, щодо встановлення обставин утримання позивачкою дітей, зокрема, утримання нею сина, який навчається та утримується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частинами 1, 2 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Варто зазначити, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України.)

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, зважаючи на закріплений у ст. 141 СК України принцип рівності у правах та обов`язках матері та батька щодо своєї дитини, який знайшов своє відображення у положенні ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», слушно зауважити, що і обов`язок батьків по утриманню дітей, також є рівним.

Проте, позивачкою до позовної заяви не додано будь-яких доказів її витрат, що надало б суду можливість у сукупності оцінити всі витрати та співставити з вказаним нею розміром аліментів, який, зважаючи на норми Сімейного кодексу України, має бути рівним.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачці, в даному випадку, лежить обов`язок доведення факту невиконання відповідачем обов`язку по утриманню дітей, його можливостей сплачувати аліменти, а також доведення її участі в утриманні дітей, яка має бути рівною у порівняні з тим розміром, який вона ставить у позовних вимогах.

Отже, при визначенні розміру аліментів судом з`ясовано, що відповідач працездатний, офіційно працює (перебуває на військовій службі) та, відповідно, отримує заробітну плату, інших неповнолітніх дітей не має.

Однак позивач не надала доказів на підтвердження доходів відповідача та не довела, що визначений нею розмір аліментів є рівним у співвідношення з її витратами на утримання дітей.

Тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, зазначеному у позові, суд не вбачає.

Водночас, враховуючи часткове визнання позовних вимог та бажання відповідача брати участь в утриманні своїх дітей, що свідчить про його готовність утримувати своїх дітей та надавати фінансову допомогу на їх утримання, з урахуванням принципів розумності та справедливості, зважаючи на докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає достатнім розміром аліментів, який складатиме 1/4 частки його заробітку (доходу), що не є заздалегідь непомірним для сплати відповідачем та буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дітей, з огляду також на те, що син навчається у вищому військовому навчальному закладі, який проводить підготовку за державним замовленням, у зв`язку з чим перебуває на повному державному утриманні.

За таких обставин, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дітей, обставинам справи і вимогам Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст. 141 ЦПК України, присуджує стягнення з відповідача судового збору в дохід держави у розмірі, визначеному на день подачі позову.

Керуючись ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 264, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, а саме з 01 листопада 2023 року та проводити стягнення до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України:

отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код за ;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

рахунок отримувача: UA0026001;

код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 ЦПК України.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 частини 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 11 грудня 2023 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.