Справа № 342/1522/23
Провадження № 2/342/657/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Федів Л.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Оксана Василівна, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Оксана Василівна про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2023 ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Павлюк Оксану Василівну звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, згідно якого просить постановити рішення, яким визнати недійсним заповіт, посвідчений старостою Глушківського старостинського округу Городенківської міської ради Василем Курилюком, зареєстрований в реєстрі за №4-35 від 03 листопада 2022 року від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

05.12.2023 в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Федів Л.М.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у вищезазначеній справі, приходжу до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

В позовній заяві представником позивача адвокатом Павлюк О.В. не наведено обґрунтування підстав даного позову підсудності Городенківському районному суду Івано-Франківської області.

За загальним правилом, відповідно до положень ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином, ЦПК України, передбачає виключну підсудність справи у випадку, якщо спір виник з приводу нерухомого майна.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати заповіт недійсним, покликаючись на те, що такий заповіт не відповідає чинному законодавству та має бути визнаний судом недійсним, на підставі того, що останній не підписувався ОСОБА_3 та не відповідає волі спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання його недійсним.

Із доданого до позовної заяви копії заповіту від 03.11.2022 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок своєї смерті зробила розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Предметом спору у даній справі є односторонній правочин заповіт і об`єктом перевірки судом є саме, заповіт та волевиявлення заповідача на його складення, а не конкретний об`єкт нерухомого майна.

Позовна вимога про визнання заповіту недійсним є вимогою немайнового характеру і вирішує спір про волевиявлення заповідача, а не про право на спадкове майно.

Тобто, правова норма ч. 1 ст. 30 ЦПК України, не може застосовуватися при визначенні підсудності пред`явленого позову, оскільки у ньому ставиться питання визнання недійсним заповіту, а не визнання права позивача на нерухоме майно.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 13 квітня 2022 року Верховного Суду у справі №373/118/20 зазначено наступне: «виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Якщо пред`явлено позов про право власності на кілька приміщень, розташованих у різних районах містачи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох об`єктів нерухомості у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких встановлено виключну підсудність, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення».

Отже, до позовної вимоги про визнання заповіту недійсним не може бути застосовано правову норму про виключну підсудність, оскільки спір між сторонами виникає не з приводу нерухомого майна, а щодо дійсності заповіту. Тобто, за результатом розгляду даної категорії справ, якщо суд прийде до задоволення позовних вимог, у позивача може виникнути право на спадкування, а не речове право на спадкове майно.

Наведене вище цілком узгоджується з висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ВССУ, зробленим у Аналізі судової практики внаслідок застосування судами роз`яснень, викладених у постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 23.01.2017р., пункт 15 якого не передбачає застосування виключної підсудності до вимог про визнання заповіту недійсним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що виключна підсудність не може застосовуватися при визначенні підсудності пред`явленого ОСОБА_1 позову, оскільки у ньому ставиться питання визнання недійсним заповіту, який по своїй правовій природі є немайновою вимогою, а не визнання права позивача в порядку спадкування на конкретне нерухоме майно, що розташоване на території, на яку поширюється юрисдикція Городенківського районного суду Івано-Франківської області.

Також, слід звернути увагу на те, що у заповіті не вказано, місцезнаходження майна та яке саме майно ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У позовній заяві вказано, що останнє відоме місце реєстрації відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є: АДРЕСА_1 .

Як слідує із отриманого 11.12.2023 на запит суду №342/1522/23/10144/2023 від 06.12.2023 повідомлення Городенківської міської ради № 4362 від 11.12.2023, за даними реєстру територіальної громади щодо громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні дані про зареєстроване її місце проживання.

Згідно відповіді № 360251 від 12.12.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманої на запит суду, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: с.Брусниця, Вижницький район, Чернівецька область.

Так як, зареєстрованим місцем відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є с.Брусниця, Вижницький район, Чернівецька область, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, справа не підсудна Городенківському районному суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач подала позов з порушенням правил територіальної підсудності, у зв`язку з чим справу необхідно передати до Вижницького районного суду Чернівецької області.

Окрім того, одночасно із пред`явленням позову, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Павлюк Оксану Василівну, подала заяву про забезпечення позову, в якій просила: накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити будь-якому нотаріусу вчиняти дії, а саме видавати будь-яким особам свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

У позовній заяві та у заяві про забезпечення позову вказано, що останнє відоме місце реєстрації відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є: АДРЕСА_1 .

На час перевірки заяви про забезпечення позову на відповідність вимогам процесуального закону, зокрема, вимог статті 151 ЦПК України, інших відомостей щодо місця реєстрації відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не було.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до постанови від 14.06.2021року у справі №308/8567/20 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії судів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2020 року в справі N 520/9674/19 (провадження N 61-4032св20). Зокрема, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду прийшла, серед іншого, до наступних висновків про правильне застосування норм права:

Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті.

Таким чином, перед вирішенням питання розгляду заяви по суті суд повинен перевірити чи подана така заява з дотриманням встановленої законом процедури, а також з дотриманням правил підсудності.

Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року заяву (клопотання) ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Оксана Василівна, про забезпечення позову, яка надійшла до суду 05.12.2023, повернуто заявнику, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених законом.

08 грудня 2023 року, через електронну пошту суду, від представника ОСОБА_1 - адвоката Павлюк Оксани Василівни, повторно надійшла заява про забезпечення позову, в якій остання просила: заборонити приватному нотаріусу Яшан Роману Романовичу Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 .

Ухвалою від 08 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Оксана Василівна, про забезпечення позову, яка надійшла до суду 08.12.2023, повернуто заявнику, оскільки заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

11.12.2023 через електронну пошту суду, від представника ОСОБА_1 - адвоката Павлюк Оксани Василівни, надійшла заява про забезпечення позову, в якій остання просила: заборонити приватному нотаріусу Яшан Роману Романовичу Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Враховуючи, що цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Оксана Василівна, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним слід передати на розгляд Вижницького районного суду Чернівецької області, то відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Оксана Василівна про забезпечення позову разом із матеріалами справи також слід передати на розгляд до Вижницького районного суду Чернівецької області.

Положеннями статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 152, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Оксана Василівна, до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Павлюк Оксана Василівна про забезпечення позову - передати на розгляд Вижницького районного суду Чернівецької області, адреса: вул.Українська, 13, Вижниця, Чернівецька область, 59200.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 12.12.2023.

Суддя: Федів Л. М.