Ухвала

12 червня 2023 року

м. Київ

справа № 551/1783/22

провадження № 61-8283ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою надії та постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просив:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського

районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відкладення проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

- скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19 серпня 2022 року про відкладення виконавчих дій;

- зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити заходи щодо виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області суду у цивільній справі № 583/2211/20 та забезпечити побачення і участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітніх: дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом систематичних зустрічей з ними протягом кожного першого та третього тижня щомісяця з 10:00 год суботи до 15:00 год неділі без виїзду з населеного пункту де проживають діти з матір`ю; чотири тижні безперервно в літній період (під час канікул за домовленістю батьків) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі

м. Охтирки в межах України, в тому числі за місцем проживання батька за адресою: квартира АДРЕСА_1 ;

- стягнути з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі

2 000 грн.

Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 02 січня

2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) щодо відкладення проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 неправомірними та скасовано постанову від

19 серпня 2022 року про відкладення виконавчих дій. В іншій частині заявлених вимог скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалоюШишацького районного суду Полтавської області від 02 січня 2023 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Шишацького районного суду Полтавської області від 02 січня 2023 року в частині відмови у стягненні витрат скаржника на професійну правничу допомогу у цій справі скасовано. Стягнуто з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у справі у сумі 1 000 грн.

05 червня 2023 року Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скаргиОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн відмовити, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції отримано не було.

Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною, а пропуск строку - незначним, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поновленню.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Суд апеляційної інстанції встановив, що при поданні скарги ОСОБА_1 зазначив, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката становить 2 000 грн та до скарги долучив докази на підтвердження таких витрат: договір про надання правової допомоги від 26 серпня 2022 року, укладений між адвокатом Аніщенко К. М. та ОСОБА_1, відповідно до якого сторони узгодили обов`язок клієнта сплатити адвокату гонорар; додаткову угоду до договору від 26 серпня 2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатив 2 000 грн гонорару у день підписання договору; акт приймання-передачі наданих послуг за договором від 26 серпня 2022 року про надання правової допомоги, в якому сторони визначили надані адвокатом послуги: консультація з клієнтом та узгодження правової позиції - 500 грн; підготовка, складання та направлення скарги на дії державного виконавця - 1 000 грн; супровід/участь адвоката у судових засіданнях - 500 грн; розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 2 000 грн; довідку адвоката Аніщенко К. М. про отримання 2 000 грн.

Обсяг зазначених документів свідчить про те, що ОСОБА_1 реально отримав послуги адвоката у цій справі.

Посилання органу державної виконавчої служби на те, що ОСОБА_1 не надано квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, які б належним чином підтверджували оплату гонорару суду, суд апеляційної інстанції відхилив з посиланням на те, що довідка адвоката Аніщенко К. М. про отримання від ОСОБА_1 2 000 грн в рахунок оплати послуг за договором про надання правничої допомоги є належним і достатнім доказом оплати скаржником таких витрат.

Слід зазначити, що виходячи зі змісту пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, відсутність доказів оплати витрат на правничу допомогу не може бути підставою для відмови у розподілі таких витрат між сторонами.

Встановивши, що ОСОБА_1 було подано детальний опис наданих послуг (виконаних робіт), договір про надання правової допомоги від 26 серпня 2022 року, укладений між адвокатом Аніщенко К. М. та ОСОБА_1, відповідно до якого сторони узгодили обов`язок клієнта сплатити адвокату гонорар, та додаткову угоду до договору від 26 серпня 2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатив 2 000 грн гонорару у день підписання договору, акт приймання-передачі наданих послуг за договором від 26 серпня 2022 року про надання правової допомоги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь скаржника витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог скарги.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень статей 133, 137, 141 ЦПК України не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постанову Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, прийняту за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, не може вважатись обґрунтованою.

Керуючись частиною другою статті 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити Дніпровському районному відділу державної виконавчої служби

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на постановуПолтавського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович