КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 359/3911/22 Головуючий у 1 інстанції: Яковлєва Л.В.
провадження № 22-ц/824/6955/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про скасування наказу, поновлення дії трудового договору та стягнення заборгованості по виплаті середньої заробітної плати, -

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що він працює в авіакомпанії «Украерорух» на посаді інженера бортового апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ.

Наказом ДП «Украерорух» №139 від 30 березня 2022 року було призупинено дію трудового договору, укладеного з позивачем, зі збереженням за ним місця роботи і посади починаючи від 01 квітня 2022 року до скасування воєнного стану на території України.

Однак, 15 квітня 2022 року ОСОБА_2 уклав контракт добровольця територіальної оборони, на підставі якого набув статус члена добровольчого формування №2 Кам`янець-Подільської територіальної громади. Незважаючи на це, ДП «Украерорух» не поновив дію трудового договору з позивачем та не розпочав виплату йому середньої заробітної плати по місцю роботи.

Тому, ОСОБА_2 просив суд скасувати наказ ДП «Украерорух» за №139 від 30 березня 2022 року в частині, що стосується позивача, поновити дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_2 , з 15 квітня 2022 року, а також стягнути з ДП «Украерорух» на користь позивача заборгованість по виплаті середньої заробітної плати за період від 15 квітня 2022 року до дня ухвалення рішення суду.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що висновки суду про те, що Кам`янець-Подільська територіальна громада розташовується на значній відстані від місць ведення бойових дій і з огляду на це немає жодного доказу на підтвердження того, що позивач був залучений до заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України - є хибними.

Вважає, що в рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2022 року у справі №359/3911/22 має місце неправильне застосування норми матеріального права, що полягає в незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, а саме: в незастосуванні закону - частини 2 статті 119 КЗпП України для вірного визначення статусу добровольця територіальної оборони України.

Відповідно до листа Міністерства економіки України від 10.05.2022 року №4711- 06/23239-07, за працівником, призваним або прийнятим на військову службу в особливий період, під час призупинення дії трудового договору на підприємстві зберігається місце роботи, посада та виплачується збережений середній заробіток за рахунок коштів роботодавця. Виплати компенсації роботодавцям у межах середнього заробітку працівникам, призваним або прийнятим на військову службу в особливий період, за рахунок коштів державного бюджету діючим законодавством не передбачено. Тобто, виплата середнього заробітку зазначеним працівникам здійснюється за рахунок коштів роботодавця.

Підставою для збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб є сам факт призову або прийняття працівника на військову службу за контрактом (який підтверджується наданими власнику або уповноваженому ним органу відповідними довідками, витягами з наказів, повістки, розпорядження, витягів з наказів про включення до особового складу військової частини, тощо) під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення.

За час розгляду справи №359/3911/22 відбулися зімни у законодавстві, а саме. прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» №2352-ІХ від 01.07.2022 року.

Починаючи від дати набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (від 19.07.2022 року) роботодавець зберігає за працівником, який проходить службу, місце роботи і посаду. Середній заробіток має бути виплачений такому працівнику по 18.07.2022 включно, у найближчий строк, установлений для виплати заробітної плати (стаття 115 Кодексу законів про працю України).

Враховуючи перераховані гарантії, працівники, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняті на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення не підлягають звільненню на підставі пункту 3 частини першої статті 36 КЗпП, а лише звільняються від виконання обов`язків, передбачених трудовим договором, що оформлюється відповідним наказом (розпорядженням) роботодавця.

Отже, за працівниками, які проходять військову службу, та трудовий договір з якими призупинений, перелічені трудові гарантії зберігаються.

Враховуючи, що між працівником, призваним або прийнятим на військову службу в особливий період, та роботодавцем зберігаються трудові відносини, а працівник лише звільняється від виконання обов`язків із збереженням місця роботи та посади - поновлення трудового договору ОСОБА_2 від 15.04.2022 року на посаді інженера бортової апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ Державного підприємства обслуговування повітряного руху не потребується.

Тобто, враховуючи що 15.04.2022 року позивач уклав Контракт Добровольця територіальної оборони, відповідач повинен виплатити на користь позивача середній заробіток на підприємстві за період від 15.04.2022 року до 18.07.2022 року без поновлення дії трудового договору.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не подали до суду жодного доказу на підтвердження того, що позивач був залучений до заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Зокрема, Кам`янець-Подільська територіальна громада розташовується на значній відстані від місць ведення бойових дій. Як вбачається з ч.1 ст.23 Закону України «Про основи національного спротиву», фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюються за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, в даному випадку - бюджету Кам`янець-Подільської територіальної громади, а не за рахунок роботодавця, який призупинив дію трудового договору з працівником.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює в авіакомпанії «Украерорух» на посаді інженера бортового апаратури льотного контролю з льотних перевірок РТЗ.

Наказом ДП «Украерорух» за №139 від 30 березня 2022 року було призупинено дію трудового договору, укладеного зі ОСОБА_2 , зі збереженням за ним місця роботи і посади починаючи від 01 квітня 2022 року до скасування воєнного стану. Цим же наказом передбачено, що на час зупинення дії трудового договору позивачу не буде нараховуватись та виплачуватись заробітна плата (а.с.9-10).

Встановлено, що 15 квітня 2022 року ОСОБА_2 уклав контракт добровольця територіальної оборони, на підставі якого набув статус члена добровольчого формування за №2 Кам`янець-Подільської територіальної громади. Ця обставина додатково підтверджується копією посвідчення добровольця територіальної оборони серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 (а.с.7, 8).

Відповідно ч.1 ст.119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

За ч.1 ст.3 Закону України «Про основи національного спротиву» складовими національного спротиву є територіальна оборона, рух опору та підготовка громадян України до національного спротиву.

Відповідно до ч.1 ст.23 вказаного Закону фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюються за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, а також з інших не заборонених законодавством України джерел.

Згідно зі змістом ч.2 ст.24 Закону України «Про основи національного спротиву» на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На членів добровольчих формувань територіальних громад, які беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються гарантії соціального захисту, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За п.4 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військово-службовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що наказ ДП «Украерорух» за №139 від 30 березня 2022 року узгоджується з ч.1 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», якою передбачено поновлення дії трудового договору виключно у зв`язку з припиненням воєнного стану на території України. Укладення контракту добровольця територіальної оборони не визначено чинним трудовим законодавством, зокрема. Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», як підстава для поновлення дії трудового договору.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для скасування наказу ДП «Украерорух» №139 від 30 березня 2022 року та поновлення дії трудового договору, укладеного з позивачем, а тому у задоволенні позову в частині цих вимог ОСОБА_2 необхідно було відмовити.

У зв`язку з тим, що 30 березня 2022 року було зупинено дію трудового договору з позивачем, починаючи від 01 квітня 2022 року у нього був відсутній робочий час та відповідне його табелювання, що свідчить про те, що гарантія, передбачена ч.1 ст.119 КЗпП України, не поширювалася на ОСОБА_2 .

Також, наказом ДП «Украерорух» № 139 від 30 березня 2022 року передбачено збереження за позивачем лише місця роботи і посади без виплати йому заробітної плати, що свідчить про те, що у відповідача не виник обов`язок виплачувати ОСОБА_2 середню заробітну плату після зупинення дії укладеного з ним трудового договору.

Суд першої інстанції вірно зазначав і те, що всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не подали до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач був залучений до заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Зокрема, Кам`янець-Подільська територіальна громада розташовується на значній відстані від місць ведення бойових дій.

Як вбачається з ч.1 ст.23 Закону України «Про основи національного спротиву», фінансування та матеріально-технічне забезпечення національного спротиву здійснюються за рахунок і в межах коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, в даному випадку - бюджету Кам`янець-Подільської територіальної громади, а не за рахунок роботодавця, який призупинив дію трудового договору з працівником.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що підстави для стягнення з ДП «Украерорух» на користь позивача заборгованості по виплаті середньої заробітної плати відсутні, а тому позов в частині цієї вимоги теж не підлягав до задоволення.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: