ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 710/1610/22
Провадження № 22-ц/821/627/23
Категорія: 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Побережної Н.П. в приміщенні Шполянського районного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 01 березня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шполянський відділ ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про визначення розміру аліментів на дитину,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

22 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Шполянський відділ ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про визначення розміру аліментів на дитину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 27.09.2013 у справі № 710/2087/13-ц було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку та дивідендів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2013 і до повноліття дітей.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17.01.2018 у справі №710/917/17 змінено розмір аліментів, визначених судовим рішенням, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача на утримання доньок з 1/3 частини всіх видів заробітку та дивідендів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину всіх видів заробітку та дивідендів боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Позивачка вказує, що на даний час на примусовому виконанні в Шполянському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (надалі - ДВС) перебуває виконавче провадження № 58420946, відкрите на підставі виконавчого листа № 2/710/88/18, виданого 13.02.2019 Шполянським районним судом про зміну розміру аліментів.

03.03.2022 ОСОБА_3 , досягла повноліття, тому відповідно до вищезазначеного положення ч. 3 ст.183 СК України із вказаної дати державним виконавцем ДВС аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_4 стягуються із боржника за вирахуванням тієї рівної частки, яка припала на дитину, що досягла повноліття, а саме в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача.

Позивач зазначає, що у зв`язку з досягненням ОСОБА_3 повноліття та припиненням стягнення аліментів на її утримання, змінився матеріальний стан відповідача, оскільки розмір аліментів, що стягуються з нього, зменшився.

Крім того, вказує, що відповідач має працездатний вік та відмінний стан здоров`я, здатний заробляли та забезпечувати власну доньку шляхом сплати аліментів на її утримання в мінімальній частці, визначеній законодавством України, що становить ? частину від одержаного відповідачем доходу.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить суд визначити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року в задоволенні позову - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що позивачка при зверненні до суду мотивувала заявлені позовні вимоги виключно досягненням старшою дитиною повноліття, жодних інших доказів покращення матеріального стану відповідача позивач не надала, зокрема щодо: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; інших обставин, що мають істотне значення, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог за їх необґрунтованістю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 24 березня 2023 року через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, постановленим при невідповідності висновків суду обставинам справи, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року, ухваливши при цьому нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції послався на п. 17.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх доньки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками може бути змінений за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Вказує, що суд акцентував увагу , що факт зміни матеріального стану платника не може підтверджуватися набуттям старшою дитиною повноліття, та залишив поза увагою викладені рекомендації пленуму Верховного Суду України , що у платника аліментів змінився сімейний стан, оскільки у нього зменшилась наявність неповнолітніх дітей, що впливає і на матеріальний стан.

Відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 18 квітня 2023 року, ОСОБА_2 вказує, що вимоги викладені в апеляційній скарзі не визнає повністю, у зв`язку із чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В обгрунтування відзиву вказав, що апеляційна скарга підписана не позивачем, а іншою особою, оскільки позивач разом із дочкою ОСОБА_4 , з середини січня 2023 перебуває за кордоном, тому апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України не приймається судом і повертається заявнику.

Також зазначив, що повністю погоджується із висновками суду першої інстанції.

У відзиві міститься клопотання про витребування доказу (інформації) в Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби - відомостей про те, чи здійснювала перетин Державного кордону України ОСОБА_1 в період з 15 січня 2023 року по теперішній час, в які дні , в яких саме пунктах пропуску відбувся перетин кордону та до якого пункту слідування, а також клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для встановлення належності підпису в апеляційній скарзі позивачці- ОСОБА_1 .

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.05.2012, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №67. Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 27.09.2013 у справі № 710/2087/13-ц стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку та дивідендів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.09.2013 і до повноліття дітей (а.с. 8).

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17.01.2018 у справі № 710/917/17 змінено розмір аліментів, визначених судовим рішенням, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньок з 1/3 частини всіх видів заробітку та дивідендів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину всіх видів заробітку та дивідендів боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей (а.с. 9-10).

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №58420946 від 23.02.2019 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/710/88/18, виданого 13.02.2019 про зміну розміру аліментів, визначених судовим рішенням, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньок з 1/3 частини всіх видів заробітку та дивідендів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину всіх видів заробітку та дивідендів боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей (а.с. 11).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження ( частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13,

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом про визначення розміру аліментів на дитину у розмірі ? частки всіх видів заробітку/доходу/ відповідача, позивачка посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 її старша донька ОСОБА_3 досягла повноліття, при цьому із вказаної дати державним виконавцем стягуються аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_4 із відповідача за вирахуванням тієї рівної частки, яка припадала на дитину, що досягла повноліття, а саме в розмірі 1/6 частки всіх видів (доходів) відповідача, а відповідно у відповідача змінився матеріальний стан.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17.01.2018 у справі №710/917/17 змінено розмір аліментів, визначених судовим рішенням, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача на утримання доньок з 1/3 частини всіх видів заробітку та дивідендів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/3 частину всіх видів заробітку та дивідендів боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 досягла повноліття.

Позивачка посилалась на те, що після досягнення ОСОБА_3 повноліття, у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки аліменти, які стягувалися за рішенням суду на двох дітей, були зменшені.

Викладене свідчить, що позивачка ОСОБА_1 фактично просить збільшити розмір аліментів, який утримується з відповідача.

У такому разі обставинами, якими одержувач аліментів повинен керуватися при зверненні до суду є обставини, визначені статтею192 СК України щодо матеріального та сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я сторін.

Разом з тим, позивачка при зверненні до суду обґрунтовувала заявлені позовні вимоги виключно досягненням старшою дитиною повноліття.

Норми ч.3 ст.183 СК України фактично є роз`ясненнями, як треба діяти батькам та виконавцю рішення суду у випадку досягнення повноліття одним з дітей, на яких аліменти стягнуті єдиною часткою від заробітку (доходу) матері чи батька.

Зміст вказаної норми регламентує, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Тобто, хоч стягувач аліментів, хоч платник аліментів може після досягнення одним з дітей повноліття звернутися з позовом до суду про визначення розміру аліментів на інших дітей, а отже, це може бути позов як про збільшення розміру аліментів, так і про їх зменшення. У випадку, якщо з таким позовом ніхто не звернувся, то аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись до суду із самостійним позовом про зміну розміру аліментів, з наданням відповідних доказів на обґрунтування позовних вимог.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивачем крім посилань на досягнення однієї із двох доньок повноліття, на обгрунтування позовних вимог не надано належних та допустимих доказів зміни (покращення) матеріального стану відповідача, як не надано жодних доказів стану здоров`я та матеріального становища дитини або інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни матеріального становища ОСОБА_2 , погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених ст. 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки, а тому обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

В цілому, доводи ОСОБА_1 про значне покращення майнового становища відповідача є припущеннями, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Отже, при перевірці правильності мотивів судового рішення, апеляційний суд враховує доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, приймає до уваги відсутність доказів зміни матеріального стану відповідача та вважає, що районний суд правильно встановив предмет та підстави заявленого позову, надав їм належну оцінку та дійшов до правомірного висновку про відсутність правових передумов для задоволення позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 01 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Шполянський відділ ДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про визначення розміру аліментів на дитину залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Л.В. Нерушак

/повний текст постанови суду виготовлений 13 червня 2023 року/