Номер провадження: 22-ц/813/7538/23
Справа № 501/2829/23
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка Володимира Васильовича на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 20 липня 2023 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович, нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим написом,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович, нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутого за виконавчим написом.

Разом з тим, позивач просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 12836, виданого 16.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем та встановлення заборони на здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64439561.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20 липня 2023 року відмовлено у забезпеченні позову.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Лукинюк Володимир Васильович подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 20 липня 2023 року скасувати, та заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 14.11.2023 року на 15.30 годину, сторони до суду не з`явились, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відео конференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

14.11.2023 року від апелянта надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для розгляду апеляційної скарги на процесуальну ухвалу, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належно сповіщених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса № 12836 від 16.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню, а також стягнення з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь позивача грошових коштів у розмірі 9 628,76 грн, які були стягнуті виконавцем під час виконання виконавчого напису нотаріуса.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач посилався на те, що в провадженні приватного виконавця Качурки В.В. перебуває на виконанні виконавчий напис нотаріуса Баршацького І.В. № 12836 від 16.12.2020 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором. Під час здійснення виконавчих дій виконавцем накладено арешт на кошти позивача та звернуто стягнення на його доходи, в процесі чого із заробітної плати ОСОБА_1 було утримано 9 628,76 грн. На теперішній час він оскаржує виконавчий напис нотаріуса та з метою запобігання незаконного стягнення просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Баршацького І.В. № 12836 від 16.12.2020 року та встановлення заборони на здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64439561.

Відмовляючи у задовленні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів та не зазначив підстав, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, позивачем не зазначено та не аргументовано ризики невиконання рішення суду.

Проте колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції категорично не погоджується.

Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 п.6 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Вказаний спосіб забезпечення є спеціальним та застосовується лише у разі оскарження позивачем виконавчого документа.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 п.2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Оскільки позивач оспорює виконавчий напис нотаріуса, який у розумінні ч.1 п.3 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, то суд не мав правових підстав для відмови у забезпеченні позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 зроблено висновок, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем вже здійснюються виконавчі дії та станом на 10 липня 2023 року із заробітної плати позивача, в рахунок виконання виконавчого напису нотаріуса, вже утримано 9 628,76 грн, що підтверджується довідкою ОФ ТОВ Хегельман Транспорте Юкрейн від 10.07.2023 року (а.с.21).

Невжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса та встановлення заборони на здійснення виконавчий дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса, призведе до того, що захист інтересів позивача буде неефективним і останній буде змушений звертатися з новим позовом до суду або неодноразово уточнювати цей позов в частині повернення безпідставно стягнутих коштів.

Таким чином висновки суду, що позивач не навів обґрунтованих підстав, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, є безпідставними.

Крім того, відмовляючи у задоволенні заяви, районний суд виходив ще й з того, що заява позивача не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Проте наведене відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України є підставою для повернення заяви, а не підставою для відмови у забезпеченні позову.

Крім того, колегія суддів не вбачає обставин, які є обов`язковою умовою для застосування зустрічного забезпечення.

Так, відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно матеріалів справи, позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на території України за адресою: АДРЕСА_1 , він працює, та отримує заробітню плату в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, що підтверджується довідкою а.с.21. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що обрані позивачем заходи забезпечення позову можуть завдати відповідачеві збитки, та що він вчиняє дії, спрямовані на ухилення від відшкодування можливих збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність відмови у задоволенні заяви, внаслідок чого вважає за необхідне ухвалу скасувати, а заяву про забезпечення позову задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка Володимира Васильовича задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 20 липня 2023 року про відмову у забезпеченні позову скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Лукинюка Володимира Васильовича про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом:

- зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 12836, виданого 16.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем;

- встановлення заборони на здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64439561.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 08.12.2023 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова