Справа № 536/1913/23
Провадження № 2/536/775/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Кам`янопотоківської територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дудкіна Світлана Григорівна про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Кам`янопотоківської територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , якому на праві спільної сумісної власності з позивачкою ОСОБА_1 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 . З метою оформлення спадкових прав та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, вони звернулися до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дудкіної С.Г., але приватний нотаріус відмовила їм у вчиненні нотаріальної дії посилаючись, що не визначені частки співвласників у спільному майні.

Просили визначити, що ОСОБА_1 належить право власності на 1/2 частку у спільній сумісній власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що ОСОБА_2 належить право власності на 1/4 частку у спільній сумісній власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що ОСОБА_3 належить право власності на 1/4 частку у спільній сумісній власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують та просять задовольнити.

Відповідач Кам`янопотоківська територіальна громада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали суду заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність.

Третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дудкіна С.Г. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, де просила розглянути справу у її відсутність.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Установлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 30.03.2023, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 04 квітня 2022 року Виконавчим комітетом Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 66.

Відкрилася спадщина.

Спадкоємцями померлого за законом є його дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які прийняли спадщину.

23.08.2023 спадкоємці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 уклали договір про поділ спадщини, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дудкіною С.Г. від № 673, згідно якого 1/4 частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , переходить у спадщину ОСОБА_2 , 1/4 частка у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , переходить у спадщину ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

23.08.2023 приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дудкіна С.Г. відмовила позивачкам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/4 частки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 посилаючись, що не визначені частки співвласників у спільному майні.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За змістом ч.1 ст. 368, ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, законом презюмується рівність часток співвласників у спільній сумісній власності, при цьому норми глави 26 ЦК України не містять такого поняття як «визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності». Розмір часток співвласників презюмується рівним у випадках виділу частки одного із співвласників, звернення стягнення на частку майна у спільній сумісній власності, поділу майна, що є у спільній сумісній власності.

Норми Книги шостої ЦК України (Спадкове право) також не містять норм, які б встановлювали підстави і порядок визначення частки співвласника у праві спільної сумісної власності, окрім указівки ч.2 ст.1226 ЦК України про право спадкодавця заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Проте, за аналогією закону (ч.1 ст.8, ст.357 ЦК України) під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру ідеальної частки співвласника у спільному сумісному майні.

З огляду на викладене, визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності не суперечить ст.16 ЦК України та узгоджується із приписами ст.2, 5 ЦПК України.

Отже, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 належав на праві спільної сумісної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та їх частки є рівними і становлять по 1/2.

Оскільки, спадкодавцю ОСОБА_4 належало право власності на 1/2 ч. вказаного житлового будинку, то воно переходить і до його спадкоємців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Отже, позов законний, обґрунтований, підтверджений належними та допустимими доказами і тому суд його задовольняє.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Керуючись статтями 13,81, 200, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 1226 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Кам`янопотоківської територіальної громади Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Дудкіна Світлана Григорівна про визнання права власності.

Визначити, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 становить 1/2 ч.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 .

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко