Справа № 571/1519/23
Провадження № 2/571/255/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Комзюк А.Ф., за участю секретаря судового засідання Гордійчук Т.О., представника відповідача-адвоката Губені В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі ДСГП «Ліси України») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом директора ДСГП «Ліси України» філії «Рокитнівське лісове господарство» Про звільнення ОСОБА_1 від 24.07.2023 р. № 307-к (далі - оскаржуваний наказ) ОСОБА_1 було звільнено 24.07.2023 року з посади майстра гаража у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Оскаржуваним наказом порушено конституційне право позивача на працю та законодавчі гарантії щодо неприпустимості незаконного звільнення з роботи, а тому виникла потреба оскаржити звільнення в судовому порядку.

Оскаржуваний наказ прийнято 24.07.2023, цей позов подаєм протягом місяця з дня звільнення, а отже у встановлений законом строк.

Вказує, що їй не запропоновано усіх вакантних посад, які були у відповідача в межах усієї юридичної особи і її усіх філій упродовж двохмісячного періоду з дня попередження про можливе вивільнення, та які були вакантними на день звільнення.

Необхідність пропозиції з боку роботодавця саме усіх вакансій, які працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, підтверджується багаторічною судовою практикою вищих судових інстанцій.

Роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільняється працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Крім, того існували вакансії в установі відповідача, однак ці вакансії були заповнені іншими особами, в т.ч. тимчасовим працівником, після чого створили формальну видимість нібито вже немає вакансії, разом з цим не враховано, її сімейний стан, про те, що вона сама виховую малолітню дитину.

Однак такі дії є недобросовісними і вказують на ознаки зловживання при її звільненні і навмисному бажанні не допустити її переведення на іншу посаду у зв`язку із скороченням.

Потреба у її трудовій функції, які вона виконувала, не відпала, її виконання поклали на іншу особу, а отже у зв`язку із збереження трудової функції виникала необхідність виконання обов`язку щодо врахування переваг у залишенні на роботі між нею і особою, яка її стала виконувати, чого також не було дотримано відповідачем.

Отже, оскаржуваний наказ підлягає скасуванню як незаконний.

Відповідач щонайменше за три місяці до її звільнення вже знав, що буде скорочуватись її посада, а тому «швидке» заповнення вакансії перед усним попередженням її про вивільнення, та все ж в межах трьохмісячного строку до її звільнення, є також недобросовісними діями відповідача і вказують на ознаки створення видимості відсутності вакансії, що не було так насправді.

По суті, відбулось зловживання, адже створили формальну видимість відсутності вакансії у філії, хоча вони були і на них прийняті інші особи, а їй їх не пропонували.

В будь-якому разі в межах підприємства (в межах усіх філій) їй вакансії не пропонували, які були на день попередження, існували і на день вивільнення, хоча закон зобов`язує в даному випадку запропонувати вакансії, які існували в цей період вивільнення як в межах самого підприємства, так і в межах територіального місцезнаходження (по всіх філіях відповідача), а тому оскаржуваний наказ є незаконним і підлягає скасуванню, поскільки таке звільнення не можна визнати законним.

Посилаючись на норми статей 40, 42, 235 КЗпП України, практику Врховного Суду України, просить:

Визнати незаконним та скасувати наказ директора ДСГП «Ліси України» філії «Рокитнівське лісове господарство» Про звільнення ОСОБА_1 від 24.07.2023 р. № 307-к.

Поновити на посаді майстра гаража ДСГП «Ліси України» філії «Рокитнівське лісове господарство» , з 25.07.2023 р.

Стягнути з ДСГП «Ліси України» філії «Рокитнівське лісове господарство» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 25 липня 2023 р. по дату прийняття судом у цій справі рішення, в розмірі 56 000 грн..

Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 20 вересня 2023 року, про що повідомлено сторін та викликано в судове засідання.

Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року відмовлено позивачеві у задоволенні клопотання про витребування доказів.

06 жовтня 2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому зазначає, що позивачем не доведено жодних порушень при прийнятті наказу №307-к від 24.07.2023, а обґрунтування необхідності його скасування зводиться до суб`єктивних суджень не підтверджених матеріалами справи.

Так, ОСОБА_1 з 08.08.2022 по 24.07.2023 працювала на посаді майстра гаража ДП «Рокитнівський лісгосп», а в подальшому філії «Рокитнівське лісове і господарство» ДСГП «Ліси України» звідки і була звільнена оскаржуваним наказом №307-к від 24.07.2023.

Філія «Рокитнівське лісове господарство» є відокремленим підрозділом державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

У зв`язку з запланованими змінами істотних умов праці та скороченням працівників з 31.05.2023 філія «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» звернулася до первинної профспілкової організації ДП «Рокитнівський лісгосп» з відповідним повідомленням №149 від 24.02.2023.

Після зазначеного повідомлення проведено консультації про заходи щодо зведення кількості звільнень до мінімуму та пом`якшення несприятливих наслідків таких звільнень.

Жодних мотивованих пропозицій щодо перенесення термінів, тимчасового припинення або скасування заходів, пов`язаних з вивільненням працівників від первинної профспілкової організації ДП «Рокитнівський лісгосп» не надходило.

Наказом №70 від 20.03.2023 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників в зв`язку із змінами істотних умов праці» 31.05.2023 з штатного розпису шляхом скорочення виведено ряд посад, серед яких майстер гаража, яку займала позивачка.

На підставі зазначеного наказу працівникам підготовлені попередження про сплановане вивільнення та припинення трудового договору.

Попередження від 29.03.2023 про звільнення ОСОБА_1 31.05.2023 на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України, а також повідомлення про відсутність вакантних посад, які могли б бути запропоновані для подальшого працевлаштування направлене позивачу рекомендованим листом 29.03.2023.

Додатково про заплановане звільнення, з прикріпленням копії попередження, позивачку повідомлено за допомогою телекомунікаційного додатку (меседжеру) Viber про що складено акт від 05.04.2023.

Оскільки, станом на 31.05.2023 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, який тривав до 21.07.2023, її звільнено в перший робочий день після закриття листка непрацездатності. 24.07.2023 позивачка з`явилася до відділу кадрів, де їй надано наказ про звільнення та трудову книжку.

Враховуючи, що з часу попередження про звільнення вакантних посад, які могли б бути пропоновані позивачу не з`явилось, наказом №307-к від 24.07.2023 ОСОБА_1 звільнено з посади майстра гаража в зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Щодо тверджень представника позивача, що роботодавець не запропонував вакансії, які працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, а також того, що позивач сама виховує малолітню дитину та не врахував переважного права на роботі, то відповідно до автобіографії позивачка закінчила економічний факультет Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка, що 2010 року вийшла заміж, 2011 року народила дитину, інших даних щодо сімейного стану до відділу кадрів надано не було.

На момент звільнення ОСОБА_1 у роботодавця були відсутні вакансії, які б відповідали вимогам посади чи роботи за професією чи спеціальністю, яку працівник міг би виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду.

Крім того, про відсутність вакансій ОСОБА_1 попереджено за два місяці до запланованого звільнення. З огляду на відсутність вакансій твердження позивача є необгрунтованими та безпідставними.

Також, про наявність статусу «одинокої матері» позивачка не попереджала роботодавця. Крім того, навіть за наявності вказаного статусу позивачка не позбавлена права звернутися до батька дитини з вимогою про сплату аліментів або до органів соціального захисту для оформлення відповідної допомоги.

До первинної профспілкової організації ДП «Рокитнівський лісгосп» за захистом її прав позивачка також не зверталась.

Позивачка впродовж 2023 року грубо порушувала трудову дисципліну, зокрема 12.01.2023 та 18.01.2023 без повідомлення та без пояснення причин залишала робоче місце на чотири та на п`ять годин, за що отримала попередження відповідно до наказу №21 від 25.01.2023.

Враховуючи, що процес скорочення чисельності та штату працівників відбувався відповідно до вимог чинного законодавства з дотриманням встановлених строків, з повідомленням первинної профспілкової організації, а на момент звільнення ОСОБА_1 вакантні посади, які позивач могла б виконувати з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду були відсутні, вважають що підстави для визнання наказу №307-к від 24.07.2023 незаконним та його скасування відсутні.

Як наслідок, необгрунтованими є вимоги про стягнення середнього заробітку за час зимушеного прогулу і про поновлення ОСОБА_1 на посаді майстра гаража, оскільки така посада виведена із штатного розпису та на даний момент відсутня.

Покликаючись на вищевикладене просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в повному обсязі.

В судове засідання 20.09.2023 позивач та представник позивача не з`явилися. Представником позивача-адвокатом Осикою Ю.П. до канцелярії суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки позивач ОСОБА_1 з 08.09.2023 по 20.09.2023 перебуває на стаціонарному лікуванні (а.с.29).

Судове засідання відкладено на 18.10.2023, про що повідомлено учасників справи.

18 жовтня 2023 року позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Заяв та клопотань до суду не надходило.

Вирішення питання про відкладення розгляду справи представник відповідача залишив на розсуд суду.

Суд на місці ухвали, судове засідання відкласти на 14.11.2023.

14 листопада 2023 року позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представником позивача адвокатом Осика Ю.П. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням позивача ОСОБА_1 з 10.11.2023 по 14.11.2023 на стаціонарному лікуванні (а.с.114).

Вирішення питання про відкладення розгляду справи представник відповідача залишив на розсуд суду.

Суд на місці ухвали, судове засідання відкласти на 04.12.2023.

04 грудня 2023 року позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представником позивача адвокатом Осика Ю.П. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням позивача ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 30.11.2023 по даний час (а.с.120).

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позивач зловживає своїм правом.

Суд, вирішиючи питання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника-адвоката Осики Ю.П. зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Статтею 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Оскільки суду не надано жодних доказів того, що перешкоджало б представнику позивача адвкату Осика Ю.П. прибути в судове засідання, суд визнає дії позивача та представника позивача, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи як зловживанням процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства.

За приписами п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Суд на місці ухвали, судовий розгляд справи провести за відсутності позивача та представника позивача.

Представник відповідача-адвокат Губеня В.М. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві та доповнив, що до скорочення, у філії працювало 251 особа, після 211, тобто мало місце скорочення штату на 20 відсотків. Крім того, є помилковим посилання позивача на те, що відповідач зобов`язаний був запропонувати позивачеві всі вакантні посади в межах підприємства, оскільки філія «Рокитнівське лісове господарство» є відокремленим підрозділом підприємства і директор філії наділений права приймати та звільняти працівників філії. Також посилання позивача на те, що вона є матір`ю одиначкою, нічим не підтверджене, тому вказана обставина не може прийматися до уваги.

Суд заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Предметом судового розгляду справи є звільнення працівника на підставі скорочення штату, тобто правові відносини в даному випадку регулюються ст.40 КЗпП України «Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу».

Відповідно до статті 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконному звільненні, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно із ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з філією «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України».

Згідно наказу №35- к від 23.06.2021 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_1 прийнято на посаду секретаря з 24.06.2021 року з оплатою праці згідно штатного розпису (а.с.121).

Згідно наказу №87/1 к від 05.08.2023 «Про переведення працівників», ОСОБА_1 секретаря апарату управління переведено за її згодою на посаду майстра гаража з 08.08.2022 року з оплатою праці згідно штатного розспису. Допущено до стажування по техніці безпеки та охорони праці на 10 робочих днів з 08.08.2022 року по 19.08.2022 року. Відповідальним за стажування призначено начальника гаража ОСОБА_2 (а.с.49).

Листом №149 від 24.02.2023 року Філією «Рокитнівське лісове господарство» повідомлено голову первинної профспілкової організації ДП «Рокитнівський лісгосп» Ольгу Кибукевич про те, що у відповідності до вимог ДСГП «Ліси України», з метою запровадження передових технологій організації роботи, оптимізацією організаційної структури та уніфікацією штатного розпису, раціоналізацією робочих місць, уведення нових форм організації праці працівників новоствореної Філії «Рокитнівське лісове господарство» плануються зміни істотних умов праці та скорочення працівників, членів профспілки ДП «Рокитнівський лісгосп» з 31.05.2023 року (а.с.50).

Згідно уніфікації штатного розпису та організації структури філії ДСГП «Ліси України», рекомендований уніфікований штатний розпис не містить посади майстра гаража, яку обіймала ОСОБА_1 (а.с.51-56).

Відповідно до наказу директора філії «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» Віталія Кошмака №70 від 20.03.2023 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників в зв`язку із змінами істотних умов праці» наказано вивести 31 травня 2023 року із штатного розпису посади (професії) філії всього 49 одиниць, в тому числі посаду майстра гаража 1 одиниця (а.с.57-59).

Листом від 29 березня 2023 року майстра гаража ОСОБА_1 попереджено про заплановане вивільнення та припинення трудового договору та у зв`язку із скороченням посади майстра гаража буде звільнення з посади 31.05.2023 року на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та компенсацією за невикористані дні відпусток.

Повідомлено, що на даний момент на підприємстві відсутні вакантні посади, які могли б бути запропоновані для подальшого працевлаштування. У разі виникнення відповідної за кваліфікацією вакансії до закінчення двохмісячного терміну попередження, вона буде запропонована у відповідності до чинного законодавства (а.с.52).

Лист надіслано позивачеві рекомендованим листом з повідомленням. Разом з тим, адресат відмовився від отримання листа, лист повернувся до відповідача за закінченням терміну зберігання (а.с.60-62).

Згідно акту від 05.04.2023, складеного старшим інспектором з кадрів Філії «Рокитнівське лісове господарство» Ольгою Кибукевич, в присутності головного бухгалтера Тетяни Абрамчук, інженера з охорони праці Руслана Богданця, було зачитано по телефону та направлено на вайбер попередження про заплановане вивільнення та припинення трудового договору майстру гаража ОСОБА_1 . Вказані особи засвідчили, що ОСОБА_1 ознайомлена з попередженням про скорочення посади та звільнення з роботи згідно частини 1 ст.40 КЗпП України скорочення штату та чисельності працюючих 31.05.2023 року (а.с.63-64).

Згідно наказу директора Філії «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» Віталія Кошмака №307к від 24.07.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » наказано: п.1. ОСОБА_1 , майстра гаража звільнити 24.07.2023 року в зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпАП України. п.2. Бухгалтерії нарахувати: вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку; компенсацію за 12 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки та 5 календарних днів відпустки згадн ст.47 ЗУ «Про ЧАЕС» за період роботи з 01.01.2023 року по 24.07.2023 року (а.с.8).

Згідно акту Філія «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України`від 24.07.2023 встановлено, що 24.07.2023 ОСОБА_1 перебувала у кабінеті відділу кадрів в присутності провідного фахівця з підготовки кадрів філії «Рокитнівське лісове господарство» ОСОБА_3 , головного економіста Ніни Сахнюк та головного інженера Валерія Смика, з метою отримання трудової книжки. Пояснила це тим, що 21.07.2023 року вона була оглянута ЛКК та для підтвердження стажу роботи ій необхідно надати трудову книжку. Оскільки трудової книжки до відділу кадрів при поступленні на роботу не було надано, попросила виписати їй дублікат. Також назначила, що лікарняний листок у неї закритий 21.07.2023 року. Провідний фахівець з підготовки кадрів, дублікат трудової книжки їй виписала та повідомила, що згідно попередження про сплановане скорочення, яке було їй надіслано на вайбер, зачитано по телефону (про що свідчить акт від 05 квітня 2023 року) в перший день після виходу з лікарняного, а це 24.07.2023 року (оскільки 22.07.2023, 23.07.2023 були вихідні дні), буде видано відповідний наказ про звільнення її з посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України - скорочення штату та чисельності працівників. Час перебування у відділі кадрів ОСОБА_1 24.07.2023 року з 9-00 до 12-00 годин та з 14-00 до 15-00 години. О 15-00 годині головним бухгалтером Тетяною АБРАМЧУК в трудову книжку була поставлена печатка підприємства, в присутності ОСОБА_1 після чого вона її забрала. ОСОБА_1 знала, що вона звільнена з роботи 24.07.2023 року, але о 17-00 годині відкрила новий лікарняний (а.с.72).

Аналіз вищенаведеного свідчить, що відповідач вжив всіх можливих засобів щодо попередження позивача про майбутнє вивільнення, а також ознайомлення з наказом про звільнення з роботи у зв`язку із скороченням та з дотриманням строків, визначених законом.

Водночас, вказане звільнення позивач ОСОБА_1 вважає незаконним та оскаржила до суду.

Позивач вважає, що оскаржуваним наказом порушено її конституційне право на працю. Як зазначила позивач в позовнй заяві, їй мала бути надана перевага у запропонуванні вакансії на переведення на іншу посаду у зв`язку із скороченням штату, оскільки на її утриманні малолітня дитина та тому, що не відпала потреба підприємства у її трудовій функції.

Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 10.02.2011 року позивач має дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.9).

Згідно довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Рокитнівської селищної ради №10-05/178 від 07.08.2023, довідка видана ОСОБА_1 про те, що вона не працює з 24.07.2023 та на її утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Вищевказане дає підстави вважати, що неповнолітня дитина була народження у шлюбі, оскільки відомостей у підтвердження того, що запис про народження дитини в актовому записі про народження здійснено згідно ст.135 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять.

Відтак, посилання позивача на сімейний стан та те, що вона як одинока мати сама виховує дитину, як на підставу поновлення, є необґрунтованим.

В судовому засіданні представник відповідача звернув увагу на те, що позивач могла бути звільнення за порушення трудового порядку, оскільки була відсутня на робочому місці більше 5 годин підряд та нічим цього не обґрунтувала, про що було складено відповідні акти.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №21 від 25.01.2023 «Про порушення трудової дисципліни та ПВТР», ОСОБА_1 попереджено про те, що при допущенні в подальшому порушення трудової дисципліни, трудовий договір з нею буде припинено згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.67).

Відповідно 12.01.2023 року начальником гаража ОСОБА_2 , пом.лісничого Рокитнівського лісництва 2 Ковальчук А.С. та бухгалтера гаража ОСОБА_7 складено акт про відсутність на робочому місці майстра гаража ОСОБА_1 12.01.2023 з 10-00 години до 15-00 години без поважних причин. Про відсутність на роботі не повідомляла. При появі на роботі відмовилася пояснити причину відсутності (а.с.68).

Повторно, 18.01.2023 начальником гаража ОСОБА_2 , пом.лісничого Рокитнівського лісництва 2 Ковальчук А.С. та бухгалтера гаража ОСОБА_7 складно акт про відсутність на робочому місці майстра гаража ОСОБА_1 18.01.2023 з 13-00 години до 17-00 години без поважних причин. Про причини відсутності на робочому місці не повідомляла, на телефонні дзвінки не відповідала (а.с.69).

За вказаних обставин, посилання позивача на ст.42 КЗпП України, як переважне право залишення на роботі працівника з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці також є необґрунтованим.

28 вересня 2023 року Філія «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» звернулося до голови первинної профспілкової організації ДП «Рокитнівський лісгосп» Ольги Кибукевич про надання інформації про те, чи надходили будь-які клопотання від майстра гаража ОСОБА_1 щодо порушення трудового законодавства при її скороченні та чи надавались до первинної профспілкової організації за період роботи ОСОБА_1 будь-які документи , які підтверджують статус її як одинокої матері (а.с.70).

Листом №17 від 29.09.2023 року головою ППО ДП «Рокитнівський лісгосп» повідомлено директора філії «Рокитнівське лісове господарство» Віталія Кошмака про те, що станом на 29.09.2023 будь-яких клопотань від ОСОБА_1 до первинної профспілкової організації не надходило та будь-яких документів, які підтверджують її статус одинокої матері до профспілки не було надано (а.с.71).

Аналізуючи уніфікований штатний розпис Філії, а також список посад філії «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», в розрізі посад встановлено, що у відповідача дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників (а.с.51-59).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У відповідності до приписів ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40 частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Аналогічні роз`яснення висловлені Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 641/5330/16-ц та інших.

При розгляді даної справи встановлено, що у період попередження про вивільнення та на день звільнення позивача у Філія «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» вільних посад не було, нові працівники в управління не приймались.

Згідно ч.1 ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації тощо.

У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року в справі № 333/4222/19 (провадження N 61-2971св21) зазначено, що "за змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При визначенні працівників із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Кваліфікаційний рівень робіт, що виконуються, визначається залежно від вимог до освіти, професійного навчання та практичного досвіду працівників, здатних виконувати відповідні завдання та обов`язки. Для висновку про наявність переваги при залишенні на роботі працівника перш за все повинно бути з`ясовано, чи є рівними кваліфікація та продуктивність праці вивільненого працівника порівняно із залишеним на роботі, за яким роботодавцем визнане переважне право. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен провести порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. У випадку, коли роботодавцем при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці звільнено працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, суд може констатувати порушення положень статті 42 КЗпП України і, як наслідок, незаконність звільнення дій роботодавця".

До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено копію автобіографії ОСОБА_1 , згідно якої встановлено, що позивач навчалася в Київському Національному Університеті ім.Т.Г.Шевченка на економічному факультеті. У 2010 році вийшла заміж. До 2017 року працювала на приватних підприємствах та вела підприємницьку діяльність (а.с.66).

Відомостей у підтвердження того, що при скороченні штату у Філії були рівнозначні вакансії, які б відповідали вимогам посади чи роботи за професією чи спеціальністю, яку ОСОБА_1 могла б виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду, суду не надано.

Посилання позивача на те, що їй як матері, яка сама виховує дитину мала бути надана перевага у забезпеченні робочим місцем та вона могла виконувати іншу роботу не заслуговує на увагу суду, оскільки відповідач не володів та не володіє інформацією, що позивач є одинокою матір`ю. Таких відомостей не надано позивачем до позовної заяви.

Твердження позивача на те, що їй не було запропоновано усіх вакантних посад, які були у відповідача в межах усієї юридичної особи і її усіх філій впродовж двохмісячного періоду з дня попередження про можливе вивільнення, та які були вакантними на день звільнення, не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне.

Відповідно до Положення про філію «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», затвердженого наказом ДСГП №74 від 16.12.2022, філія «Рокитнівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» є відокремленим підрозділом державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Керівництво філією здійснює директор, який приймає на роботу та звільняє з роботи працівників філії згідно зі штатним розписом, укладає, змінює та розриває трудові договори, приймає рішення з питань оплати праці та робочого часу працівників, …, вирішує інші кадрові питання в межах, встановлених законодавством, Статутом цим Положенням на наказами Генерального директора Підприємства (а.с.78-97,98).

Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов до висновку, що процедури попередження про наступне вивільнення та скорочення позивача відповідачем були дотримані, що є підставою для відмові у скасуванні оскаржуваного наказу.

Вимоги позивача про поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за період з 25 липня 2023 року по дату прийняття судового рвшення в сумі 56000,00 гривень, є похідними від основної вимоги, а відтак, до задоволення також не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд відмовляє позивачу у задоволенні його позовних вимог повністю, відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за вимушений прогул, тому вказані витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.264-265,268,354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.

Витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», юридична адреса: 01601, м.Київ, Печерський район, вул.Шота Руставелі, буд.9-А, .

Повний текст рішення складено 11.12.2023.

Суддя А.Ф.Комзюк