УХВАЛА

07 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 463/1744/17

провадження № 61-10090св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна,

розглянув у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року замінено сторону виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року в цивільній справі № 463/1744/17, а саме: замінено боржника ОСОБА_5 на її правонаступників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із врахуванням вимог статті 1282 ЦК України, а саме: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та представника ОСОБА_2 - адвоката Комлєва С. В. задоволено частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року скасовано, постановлено нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 лютого 2019 року у цивільній справі № 463/1744/17, а саме боржника - ОСОБА_5 на її правонаступників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У жовтні 2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року.

Ухвалами Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року поновлено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2021 року та постанови Львівського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року, відкрито касаційне провадження у справі № 463/1744/17, витребувано справу з суду першої інстанції.

У січні 2023 року матеріали цивільної справи № 463/1744/17 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року зупинено касаційне провадження у справі№ 463/1744/17 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22).

Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2023 року поновлено касаційне провадження у справі № 463/1744/17, справу призначено до судового розгляду.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 містяться клопотання про розгляд справи за їх участю або за участю їхнього представника.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Оскільки Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, тому у задоволенні клопотань слід відмовити.

В касаційних скаргах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 посилаються, зокрема, на те, що вони не були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Водночас ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 серпня 2023 року справа № 454/1883/22 (провадження № 61-5562св23) передана на розгляд Великої палати Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 серпня 2023 року зазначив, що у пункті 6.5 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 квітня 2023 року у справі № 904/272/22 зроблено такий висновок: «Щодо застосування наведених норм суд також зазначає, що: застосовуючи процесуальний закон і формуючи відповідну практику, видається важливим враховувати реальні обставини, в яких працюють суди, і тлумачити його у світлі забезпечення гарантій на доступ до суду та його безперервної роботи; лише такий підхід забезпечить практичну відповідь на реальні проблеми та виклики сучасності; надсилання рішення рекомендованим листом з повідомлення про вручення є способом забезпечення права учасника справи знати про ухвалене судом рішення, однак через відсутність фінансування суди не надсилають судові рішення рекомендованими листами, а повідомляють учасника про ухвалення рішень і можливість їх отримання альтернативними засобами комунікації - телефоном, електронною поштою, месенджерами; такі дії мають ту ж саму мету - проінформувати учасника справи; ключовим для оцінки правомірності цих дій суду має бути не спосіб їх вчинення (надсилання чи ненадсилання рекомендованого листа), а їх здатність забезпечити досягнення мети - інформування особи про судове рішення; якщо учасник надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом; це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них; з огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно та добросовісно; тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення, а тому самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію; суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними; попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки.[..] Крім цього, Суд ураховує, що в умовах воєнного стану надсилання судових рішень на електронну пошту, яка зазначена учасником процесу в поданих ним документах як власна електронна адреса, є доцільним і спрямованим на досягнення мети, яка полягає у повідомленні учасника процесу про ухвалене судове рішення». Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що є підстави для відступлення від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/272/22. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року справу № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23) прийнято та призначено до розгляду.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 560/17953/21.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23).

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у задоволенні клопотань про розгляд справи за їх участю та участю їхнього представника.

Зупинити касаційне провадження у справі № 463/1744/17 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. М. Коротун

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук