Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 645/5106/21
Провадження № 2/553/401/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Зубань Н.Л., представника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Ткаченко А.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова із вказаним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з Держави Україна на її користь грошові кошти в сумі 975050,00 грн, як відшкодування шкоди, заподіяної органами досудового розслідування внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, з яких моральна шкода 543200,00 грн, матеріальна шкода (витрати на юридичну допомогу) 431850 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 23.02.2017 біля будівлі Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області її було затримано в порядку ст.208 КПК України в межах кримінального провадження №0000121 від 10.02.2017. Наступного дня 24.02.2017 слідчим прокуратури Харківської області було складено повідомлення про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке було вручено їй 24.02.2017 прокурором.

За ухвалами слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.02.2017, 27.02.2017, 20.03.2017 в межах кримінального провадження до ОСОБА_2 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, задоволеного клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_2 від роботи, накладено арешт на належну їй квартиру АДРЕСА_1 .

20.04.2017 було складено та вручено ОСОБА_2 обвинувальний акт, який в подальшому скеровано до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду.

За наслідками здійснення судового провадження, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.11.2019 ОСОБА_2 визнано невинуватою у вчиненні злочину та виправдано у зв`язку з відсутністю в діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. В подальшу апеляційна та касаційна скарги прокурора були відхилені.

Позивач вказує, що на сьогоднішній день існує остаточне судове рішення, яким ОСОБА_2 визнано невинною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та з огляду на момент затримання та набрання законної сили вироком, вона перебувала під слідством та судом з 23.02.2017 по 01.12.2020, а саме 3 роки 9 місяців 8 днів.

Посилаючись на те, що в межах кримінального провадження вона була затримана, до неї застосовувався запобіжний захід, відсторонення від роботи, арешт належного їй майна, позивач стверджує про обмеження її конституційних прав на свободу пересування, вільно залишати територію України, на працю, на вільне розпорядження майном. Також пред`явлене ОСОБА_2 обвинувачення безпосередньо пов`язане з її професійною діяльністю, як державного службовця, а тому вкрай негативно вплинуло на її ділову репутацію. Через обмеження конституційних прав позивач зазнала душевних страждань та хвилювань, у зв`язку із її раптовим затриманням, триманням під вартою до обрання запобіжного заходу, було завдано шкоди її честі, гідності та діловій репутації, вона була змушена змінити свій спосіб життя у зв`язку із протиправними та провокативними діями органу досудового розслідування. Позивач вважає справедливим відшкодуванням моральної шкоди суму 543200,00 грн, виходячи з розрахунку двох мінімальних заробітних плат, в розмірі встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік», за кожен місяць перебування під слідством та судом. Також позивач прохає стягнути суми, що були сплачені нею у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальному провадженні №0000121 в розмірі 431850,00 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.08.2021 справу за цивільним позовом ОСОБА_2 було передано на розгляд Червонозаводського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Провадження у справі було відкрито за ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.09.2021, з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.

11.10.2021 представником Харківської обласної прокуратури до Червонозаводського районного суду м. Харкова подано відзив, в якому відповідач прохає відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Наводячи заперечення проти позову відповідач стверджує, що у разі доведення моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, розмір відшкодування підлягає обрахуванню за період перебування під слідством та судом з 24.02.2017 по 01.12.2020, виходячи з розміру однієї мінімальної заробітної плати, а саме 6000 грн. Вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди вважає недоведеними.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2021 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Державну казначейську службу України.

20.11.2021 на адресу Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких представник Державної казначейської служби України прохає відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову. Заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди та витрат на юридичну допомогу вважає необґрунтовано завищеним.

Підготовче провадження у справі було закрито за ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.12.2021.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який в подальшому продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, Комінтернівського районного суду м. Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Відповідно до акту приймання-передавання справ від 08.07.2022, до Ленінського районного суду м. Полтави з Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла справа № 646/5106/21 за вказаним цивільним позовом ОСОБА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.07.2022 справа за цивільним позовом ОСОБА_2 була прийнята до провадження, з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.09.2022, підготовче провадження у справі було закрито з призначенням до судового розгляду по суті.

08.11.2022 та 07.04.2022 на адресу Ленінського районного суду м. Полтави надійшли письмові пояснення третьої особи у справі і клопотання, в яких представники Державної казначейської служби України прохають позов залишити без задоволення за недоведеністю і необґрунтованим завищенням розміру відшкодування.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи позивач ОСОБА_2 , її представник ОСОБА_3 та представник Харківської обласної прокуратури в судове засідання не прибули.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні прохав позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Представник третьої особи Ткаченко А.М. в суді проти задоволення позову заперечила та прохала врахувати надані письмові пояснення.

Заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні учасників справи, з`ясувавши позиції сторін та третьої особи, дослідивши приєднані до справи матеріали, судом встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 23.02.2017 ОСОБА_2 була затримана в порядку ст.208 КПК України.

24.02.2017 у кримінальному провадженні №0000121 ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

За ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.02.2017 в межах кримінального провадження №0000121 від 10.02.2017 до ОСОБА_2 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 21 год. до 07 год. Одночасно, на ОСОБА_2 були покладені обов`язки щодо прибуття до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; утримання від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, слідчим, прокурором, або спілкуватись з нею з дотриманням визначених умов; здачі на зберігання паспорту (паспортів) для виїзду за кордон, інших документів, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Згідно з ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.02.2017 ОСОБА_2 було відсторонено від посади начальника відділу обслуговування платників Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області на двадцять днів, до 19.03.2017.

За ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.03.2017 у кримінальному провадженні №0000121 на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , було накладено арешт, шляхом заборони її відчуження.

20.04.2017 у кримінальному провадженні №0000121, внесеному до ЄРДР 10.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, прокурором прокуратури Харківської області затверджено обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 .

В подальшому за наслідками здійснення судового провадження у кримінальному провадженні №0000121, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.11.2019, ОСОБА_2 було визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.368 КК України, у зв`язку з чим її виправдано за відсутності в діянні складу цього злочину.

Одночасно, за вказаним вироком вирішено питання про скасування арешту на належну ОСОБА_2 квартиру, припинення дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та заходів забезпечення у вигляді відсторонення від посади.

Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду від 01.12.2020, апеляційна скарга прокурора була відхилена, вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.11.2019 залишений без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 09.06.2021, ухвала Харківського апеляційного суду від 01.12.2020 щодо ОСОБА_2 була залишена без змін, а касаційна скарга прокурора без задоволення.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 23.02.2017 між адвокатом Кундіусом І.В. та Коробкиною О.О., а також за умовами додаткової угоди №1 від 01.03.2017 до цього договору, адвокат Кундіус І.В. взяв на себе зобовязання представляти інтереси ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000121 від 10.02.2017 за ч.3 ст.368 КК України на всіх стадіях досудового розслідування та судового процесу до винесення остаточного рішення у справі, а також представляти інтереси клієнта на стадії виконання судового рішення. Сторони обумовили розмір погодинної ставки адвоката 6500 грн.

За актом прийому-передачі наданої правової допомоги за договором від 23.02.2017, складеним 10.06.2021, сторони погодили загальну вартість юридичних робіт та послуг, яка склала 431850 грн.

Згідно із квитанціями №11 від 27.07.2021, №5 28.07.2021, №38 28.07.2021, №1 від 29.07.2021, №23 від. 29.07.2021 ОСОБА_2 було сплачено на рахунок ОСОБА_3 96000 грн, 95000 грн, 93500 грн, 70000 грн, 77350 грн, що загалом становить 431850 грн.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши досліджені докази, суд наголошує, що згідно із ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР (стаття 1 зазначеного Закону).

Пунктом 1 статті 2 цього Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема, у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Пунктами 4,5 статті 3 цього ж Закону встановлено, що громадянинові відшкодовується (повертається) суми, сплачені у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги та моральна шкода.

Відповідно до ст. 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, можуть свідчить про заподіяння моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 24.03.2020 № 818/607/17.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1,3,4 і 5 ст.3 цього Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч.ч.2,3 ст.13 Закону).

Тобто Законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Таким чином, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.

З урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування, обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом № 266/94-ВР не передбачено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік», встановлено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01.01.2023 на рівні 6700,00 грн.

Суд вважає доведеним, що внаслідок тривалого перебування під слідством та судом ОСОБА_2 була завдана моральна шкода та вона зазнала моральних страждань внаслідок застосованих до неї заходів забезпечення кримінального провадження, обмежень вільного пересування, вільного розпорядження своїм майном, вимушеністю доводити свою невинуватість. Також оскільки пред`явлене звинувачення стосувалось професійної діяльності позивача її ділова репутація була поставлена під сумнів. Таким чином, незаконним притягненням до кримінальної відповідальності було порушено звичайний життєвий уклад позивача, її нормальні життєві зв`язки, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_2 набула права на відшкодування моральної шкоди відповідно до положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Визначаючи розмір відшкодування, суд з огляду на встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік», розмір мінімальної заробітної плати станом на момент розгляду справи (6700 грн) та період перебування позивача під слідством та судом (23.02.2017 01.12.2020 3 роки 9 місяців 8 днів), виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та співмірності, приходить висновку про необхідність стягнення з держави Україна на користь позивача в рахунок завданої моральної шкоди 303287 грн. Відшкодування моральної шкоди в мінімальному гарантованому розмірі буде достатньою та справедливою компенсацією втрат, яких зазнав позивач у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача щодо недоведеності позивачем завдання моральної шкоди та розміру відшкодування, тому що є такий, що набрав законної сили виправдувальний вирок, який є підставою для відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, доводи позивача про моральні страждання, на думку суду є переконливими і відповідачами не спростовані і призначене відшкодування є гарантованим мінімумом, на який позивач має право розраховувати.

Водночас, судом не встановлено підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди у більшому розмірі, ніж встановлений законом мінімальний розмір. Застосовані до позивача запобіжний захід, відсторонення від роботи, а також арешт належного майна, на думку суду, у спірних правовідносинах не є підставою для збільшення мінімального розміру моральної шкоди. Правомірність вказаних вище процесуальних дій позивачем не оскаржувалась. Крім того, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не призвело до позбавлення позивача волі та полягало у обмеженні свободи пересування з 21:00 год. до 07:00 год., позивач була зобов`язана не залишати житло у цей час. При цьому доказів, істотного збільшення мінімально гарантованого Законом розміру відшкодування суду надано не було.

Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач прохала стягнути на її користь витрати на правничу допомогу у розмірі 431850 грн понесені нею за весь час кримінального провадження.

На підтвердження понесення витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 23.02.2017, додаткову угоду від 01.03.2017, акт прийому-передачі наданої правової допомоги від 10.06.2021, в якому наведено детальний опис робіт та наданих послуг, а також квитанції про їх оплату загальним розміром 431850 грн (а.с.75-85). Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження сум, сплачених нею у зв`язку з поданням юридичної допомоги, які в силу п.4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», мають бути відшкодовані ОСОБА_2 .

За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позову та його часткове задоволення, а саме стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 735137 грн (303287 грн + 431850 грн) на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, та компенсації сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги.

Враховуючи що позивач звільнений від сплати судового збору, такі витрати мають бути віднесені на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265 КПК України, суд

у х в а л и в :

Цивільний позов ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 735137 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, та компенсації сум, сплачених у зв`язку з наданням юридичної допомоги.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .
Відповідач: Третя особа: Держава Україна, в особі Харківської обласної прокуратури, код ЄДРПОУ 02910108, м. Харків, вул. Б Хмельницького, 4. Державна казначейська служба України, , м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих