Дата документу 07.06.2023 Справа № 334/2805/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2805/23 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/807/1251/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

прокурора Тронь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Солодкого Олександра Сергійовича на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької область, який діє в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької область, який діє в інтересах держави в особі Запорізької міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна.

Одночасно заступником керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької область подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - кафе з автомийкою, загальною площею 522,5 кв. м, яке розташоване у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яке на праві спільної часткової власності по 1/2 часці належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ).

В обґрунтування доводів зави зазначено, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя виявлено порушення під час використання земель комунальної власності, якими завдано шкоди інтересам держави. Так, було встановлено, що на території Дніпровського району у АДРЕСА_1 розташована земельна ділянка за кадастровим номером :04:035:0024, площею 0,1257 га, яка на праві комунальної власності належить Запорізькій міській раді.

Рішенням Запорізької міської ради від 28.04.2006 за № 13/106 було передано ТОВ «Водний світ» в оренду земельні ділянки за кадастровими номерами :04:035:0024, площею 0,1257 га та :04:035:0025, площею 0,1608 га.

02.08.2006р. на підставі вказаного рішення між Запорізькою міською радою та ТОВ «Водний світ» було укладено договір оренди земельних ділянок зі строком дії до 28.10.2014. Рішенням Запорізької міської ради від 29.03.2017 № 77/63 поновлено ТОВ «Водний світ» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:035:0024, площею 0,1257 га.

Поряд із цим, за відомостями Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради від 30.12.2022 № 1212/02-03 договір оренди земельної ділянки на підставі рішення Запорізької міської ради від 29.03.2017 №77/63 не був укладений. Отже, право оренди земельної ділянки за кадастровим номером :04:035:0024, площею 0,1257 га, було припинено 28.10.2014.

У подальшому, 27.04.2018 між ТОВ «Водний світ» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Самчук Т.В., зареєстрований у реєстрі за № 230, відповідно до умов якого відповідачі набули у власність нерухоме майно, а саме: магазин № 3 літ. А, кафе - кондитерська літ.А. 1, загальною площею 271,1 кв. м, компресорна у стані руйнування літ. Б, бокс для катерів літ. В, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у рівних частках по 1/2 кожному.

12.09.2018 державним реєстратором виконавчого комітету Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області Пелих В.В. було проведено державну реєстрацію змін шляхом зазначення типу вище зазначеного об`єкта як кафе з автомийкою.

25.06.2019 державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 14.06.2019 № ЗП 04, виданої Департаментом ДАБКа у Запорізькій області, та технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Вознесенівська БТІ», було проведено державну реєстрацію змін площі об`єкт на 522,5 кв.м.

За відомостями Управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради від 30.12.2022 № 1212/02-03 рішення про передачу у користування земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 , Запорізькою міською радою не приймалося.

Згідно наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером :04:035:0024, площею 0,1257 га, нормативна грошова оцінка вище зазначеної земельної ділянки складає 3 178 563,33 грн.

За відомостями Вознесенівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок Головного управління ДПС у Запорізькій області від 29.12.2022 за №9803/5/08-01-24-10 по ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , декларація та плата за земельну ділянку за кадастровим номером :04:035:0024 не надходили.

Так, Запорізькою міською радою на підставі вищезазначеної інформації та документів, рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою за кадастровим номером :04:035:0024, площею 0,1257 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 без оформлення права оренди (користування) за період з 01.04.2020 по 11.03.2022, відповідно до якого загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою становить 187 458,36 грн., зокрема: за період з 01.04.2020 по 31.12.2020 - 71 517,69 грн.; за період з 01.01.2021 по 31.12.2021- 95 356,90 грн.; за період з 01.01.2022 по 11.03.2022 - 20 583,77 грн.

Прокурором зазначено, що, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшили вартість власного майна, а Запорізькою міською радою втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати за рахунок міської ради. Таким чином, враховуючи що у вищезазначений період часу відповідачі користувалися вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, останні повинні відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержали у вигляді несплаченої орендної плати за період з 01.04.2020 по 11.03.2022 у розмірі 187 458,36 грн.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, окружна проку-ратура зазначає, що до постановлення рішення у справі відповідачами можуть бути вчинені дії, спрямовані на відчуження або передачу у користування належного їм майна, що може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог прокурора.

У поданій до суду того ж дня позовній заяві у її прохальній частині викладено позовну вимогу про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в розмірі всього 187 458,36 грн. Заявник вважає, що у випадку відчуження відповідачами права власності на нерухоме майно на користь інших осіб, виконати в примусовому порядку рішення суду буде неможливо. З урахуванням викладеного, є реальні, існуючі обставини, які вказують на ймовірну складність або неможливість у майбутньому виконати рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року в задоволенні заяви заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької область, який діє в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Солодкий О.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і задовольнити заяву про забезпечення позову.

Твердження в апеляційній скарзі щодо необхідності накладення арешту на об`єкт нерухомого майна пов`язані із тим, що мається обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірного майна ОСОБА_2 та/або ОСОБА_1 , що, безумовно, ускладнить виконання можливого рішення суду про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна.

Представник апелянта - ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її з вищевказаних підстав.

Адвокат відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні 07 червня 2023 року подав апеляційному суду заяву від відповідачів про визнання позовних вимог у повному обсязі, яку вони 06 червня 2023 року надали в Ленінський районний суд до справи № 334/2805/23.

У поясненнях адвокат Воронов І.О. вказував, що відповідачі у разі ухвалення рішення на користь прокуратури мають намір одразу сплатити стягнуту суму, а тому підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не мається. Крім того, прокурором не доведено, що відповідачі намагались або намагаються будь-яким чином здійснити відчуження належного їм кафе з автомийкою.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу, позицію представника відповідачів - адвоката Воронова І.О., перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Солодкого О.С. про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимога про забезпечення позову є необґрунтованою та неспівмірною із заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що заявник звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - кафе з автомийкою, загальною площею 522,5 кв. м, яке розташоване у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), та на праві спільної часткової власності по1/2 частці належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заява мотивована тим, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя під час здійснення конституційної функції, виявлено порушення використання земель комунальної власності, якими завдано шкоди інтересам держави.

Так, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшили вартість власного майна, а Запорізькою міською радою втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати за рахунок міської ради. Таким чином, враховуючи що у вищезазначений період часу відповідачі користувалися вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, останні повинні відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які одержали у вигляді несплаченої орендної плати за період з 01.04.2020 по 11.03.2022 у розмірі 187 458,36 грн.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, окружна прокуратура зазначає, що до постановлення рішення у справі відповідачами можуть бути вчинені дії, спрямовані на відчуження або передачу у користування належного їм майна, що може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог прокурора.

У поданій до суду того ж дня позовній заяві у прохальній частині викладено позовну вимогу про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в розмірі всього 187 458,36 грн. Апелянт вважає, що у випадку відчуження відповідачами права власності на нерухоме майно на користь інших осіб, виконати в примусовому порядку рішення суду буде неможливо. З урахуванням викладеного, є реальні, існуючі обставини, які вказують на ймовірну складність або неможливість у майбутньому виконати рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії (п.п. 1,2 частини першої статті 150 ЦПК України).

За приписами частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення -

виконання можливого рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Разом з тим, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому, заявник не зобов`язаний подавати суду докази.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення ст.ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих передчасних дій із боку відповідача, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 17.06.2022 року у справі № 908/2382/21, в якій колегія відступила від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 904/1478/19, від 16.12.2019 року у справі № 904/3459/19 та від 28.05.2021 року у справі № 10/5026/290/2011 (925/1502/20), та зазначила, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

Згідно із приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на об`єкти нерухомого майна та їх обтяження підлягають державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Апелянт посилається у скарзі на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.06.2022р. у справі № 908/2382/21. При цьому, вказує, що обраний вид забезпечення позову відповідає принципу збалансованості інтересів сторін, оскільки не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачів, та як арештоване майно фактично перебуває у володінні власників, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника. Зазначив, що відповідачі можуть в будь-який час самостійно розпорядитися спірним нерухомим майном, в силу чого вважає обґрунтованими припущення щодо ускладнення виконання судового рішення.

Колегія зазначає, що, враховуючи, що у суді вирішується спір щодо стягнення доходу у грошовому виразі у значній сумі, отриманого від безпідставно набутого майна у справі № 334/2805/23, то є необхідність для запобігання переходу права власності на майно, яке розташовано не земельній ділянці, оренда якої не оформлена відповідачами та не сплачується, до інших осіб, тобто існує реальна можливість подальшої реалізації зазначеного нерухомого майна ОСОБА_2 та/або ОСОБА_1 , забезпечити позов прокуратури.

Визнання позовних вимог прокурора відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не свідчить, що відповідачі належним чином безумовно виконають вимоги позивача про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна, у повному обсязі або виконають рішення суду. Більше того, позиція відповідачів може змінитися в ході розгляду цієї справи, на що вказують пояснення адвоката Воронцова І.О., який вказуючи, що відповідачі начебто визнають позов, в той же час повністю заперечує проти доводів прокурора із вимаганням доказів, що відповідачі мають намір продати майно.

За вказаних обставин колегія наголошує на тому, що єдиною підставою незастосування заходу забезпечення позову у цій справі була б дійсна та фактична оплата розміру заявленої до стягнення грошової вимоги. З огляду на вказане, судова колегія не зважає на цю заяву відповідачів.

В силу зазначеного та для запобігання неспівмірності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти заходи забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна, належного на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в межах ціни позову, тобто ці заходи будуть мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та не зумовлять фактичного вирішення спору по суті. Разом з тим, зазначені заходи не порушують будь-яких прав третіх осіб, а рівно і відповідачів.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить до висновку, що ефективним заходом забезпечення позову заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Солодкого О.С. при існуванні спірних правовідносин є накладення арешту на нерухоме майно відповідачів в межах заявленої до стягнення суми.

Беручи до уваги все вище наведене, колегія скасовує оскаржувану ухвалу суду першої інстанції відповідно до приписів п.п. 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України із прийняттям постанови про часткове задоволення заяви прокурора.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Солодкого Олександра Сергійовича задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2023 року про відмову у забезпеченні позову скасувати.

Заяву заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області про забезпечення позову в цій справі задовольнити частково .

Накласти арешт на нерухоме майно - кафе з автомийкою, загальною площею 522,5 кв. м, розташоване у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), яке на праві спільної часткової власності по частці належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 )., в межах заявлених вимог в сумі 187 460 (сто вісімдесят сім тисяч чотириста шістдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 червня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова