РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 293/1576/23

Провадження № 2/293/476/2023

12 грудня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

27.09.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості в розмірі 48 915 грн., інфляційні втрати - 12473, 33 грн. та три відсотки річних - 2303,7 грн.. Позивач також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2 147,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 (далі відповідач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний Договір № 4544803 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір). Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року (далі Правила) та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту - 29.08.2021, що вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 15000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Позивач вказує, що продовження строку договору відбулось відповідно до визначених умов кредитного договору посилаючись на те, що 25.08.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3078 грн 00 коп. (строк дії договору продовжено до 24.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день; 23.09.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 8265 грн 00 коп. (строк дії договору продовжено до 23.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день; 28.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 9975 грн 00 коп. (строк дії договору продовжено до 27.11.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 27.11.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

18 квітня 2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф (далі Договір Факторингу) згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Позивач доводить, що до ТОВ «ФК» ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу № 18.04/23-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 48 915 грн. Станом на 22.09.2023 року заборгованість за Кредитним договором відповідача склала: сума кредиту 15000 грн, сума процентів за користування кредитом - 33915 грн, а всього - 48 915 грн.

Отже, на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 15000 грн - тіло кредиту та 33915грн - нараховані проценти.

Позивач пояснює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому до стягнення з відповідача заявляє суму інфляційних втрат у розмірі 12 473,33 грн та 3% річних - 2303,70 грн, нарахованих за період з березня 2022 по червень 2023.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України 29.09.2023 судом направлено запит до виконавчого органу Черняхівської селищної ради Житомирської області з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача - ОСОБА_1

05.10.2023 за №02-11/2780 з Черняхівської селищної ради отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

11.10.2023 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.Розгляд справи постановив проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 11:30 год. 08.11. 2023.

08.11.2023 ухвалою, постановленою в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 29.11.2023.

29.11.2023 ухвалою, постановленою в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 12.12.2023.

08.12.2023 за вх. №7411 через ЄСІТС підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання позивача про долучення доказів за змістом якого просить долучити до матеріалів копію договору факторингу та акту 18.04.23 Ф від 18.04.2023 та врахувати при винесенні рішення. В обґрунтування клопотання зазначає, що при подачі позовної заяви через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» представником позивача було додано не вірний файл додатку до позовної заяви, а саме копія договору факторингу та акту 03.05.22 Ф від 03.05.2022 (а.с.134-150).

11.12.2023 за вх №7447 через ЄСІТС підсистему «Електронний суд» надійшла заява позивача про розгляд справи без участі, за змістом якої просить судове засідання, призначене на 12.12.2023 на 10:30 проводити без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.151-152).

У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач повноважного представника у судове засідання не направив. У заяві від 11.12.2023 представник позивача просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі та вказує, що не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилась повторно, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується довідками про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.127,133).

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За нормами ч.1 ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280,281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 12.12.2023.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

30.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний Договір № 4544803 про надання споживчого кредиту (а.с.60-69). Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених сайті https://creditplus.ua/ru/documents (а.с.22-37).

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту - 29.08.2021, що вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, тип процентної порядок повернення кредиту (а.с.83).

Згідно із таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначено реквізит для оплати та визначено, що якщо споживачем не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені у Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим будуть мати наступні значення: сума платежу за розрахунковий період складе - 23 550,00 грн, проценти за користування кредитом складуть - 8550,0 грн, реальна річна процентна ставка складе - 24079,41 % річних; загальна вартість кредиту складе - 23 550, 00 грн (а.с.70).

Позивач зазначає, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 15000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджує довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про успішність операції згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020 (а.с.42).

Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору визначено, що знижена процентна ставка 0,76% в день застосовується відповідно, якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативоюспоживача, відповідно до п.4.2 Договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Позивач вказує, що 25.08.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3078 грн 00 коп. у зв`язку з чим, відповідно до п. 1.4 та п. 4.2. кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 24.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день; 23.09.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 8265 грн 00 коп продовження строку кредиту відбулось ще на 30 днів (до 23.10.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день; 28.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 9975 грн 00 коп. продовження строку кредиту відбулось ще на 30 днів (до 27.11.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

27.11.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

Підпунктом 3 п. 5.1. кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

Позивач доводить, що 18 квітня 2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» , як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

На підтвердження укладення вказаного договору та переходу права вимоги до відповідача позивач додає договір факторингу №18-04/23-Ф від 18.04.2023 (а.с.141-149), акт прийому передачі реєстру боржників від 18.04.2023 за договором факторингу № 18.04./23-Ф від 18.04.2023 клієнт (ТОВ «Авентус Україна) передав, а фактор (ТОВ "ФК "Фінтраст Україна") прийняв реєстр боржників кількістю 9333, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2023 від клієнта до фактора переходить права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.150) та копію витягу реєстру боржників від 18.04.2023 до Договору факторингу №18-04/2023 від 18.04.2023 за яким сума заборгованості відповідача становить 48 915 грн, а саме: 15000 грн за основною сумою боргу та 33 915,00 грн за відсотками (а.с.58).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №4544803 від 30.07.2021 заборгованість ОСОБА_1 складає 48 915 грн, а саме: 15000 грн за основною сумою боргу та 33 915,00 грн за відсотками.

За наведеним у змісті позову розрахунком заборгованість відповідача перед позивачем становить: 12473,33 грн - за прострочення грошового зобов`язання, 2 303,70 грн - 3% річних, нарахованих за період з березня 2022 по червень 2023(а.с.7-8).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором особою яка набула таке право відновідно до договору факторингу.

Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та сам факт переходу права грошової вимоги до нового кредитора.

Судом встановлено, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладений договір №4544803 про надання споживчого кредиту від 30.07.2021.

Вказаний кредитний договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А192195».

У ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Як встановлено, між сторонами у справі виникли взаємовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним в електронній формі.

Відповідач з умовами договору № 4544803 від 30.07.2021 про надання споживчого кредиту була ознайомлена, підписала такий договір.

Факт отримання кредитних коштів відповідач не спростував та підтверджується копією довідки від 04.05.2023 за вих. № 2634, за змістом якої ТОВ ФК «Котрактний дім» повідомляє про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020 про здійснення транзисакції на суму 15 000 грн 30.07.2021 за номером картки НОМЕР_1 (а.с.42). Реквізити платіжної картки за таким номером визначені за умовами договору (а.с.61).

Факт переходу права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача також знайшли своє підтвердження. Суд надані позивачем докази переходу таких прав уважає належними та допустимими.

Водночас та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Разом з тим, за встановлених обставин та досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача за кредитним договором № 4544803 від 30.07.2021 у заявленому розмірі, не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами.

Наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.

Проте, суд ураховує, що вказана обставина не позбавляє позичальника обов`язку повернути позивачеві фактично отримані ним кредитні кошти, факт отримання яких відповідачем не спростовано.

Щодо заборгованості по відсотках, то позивач не надав суду доказів на підтвердження руху коштів по рахунках відповідача, розрахунку відсотків із зазначенням періоду та ставки їх нарахування.

Суд зазначає, що, як правило, при укладенні договору факторингу позивач (фактор) володіє повною інформацією щодо кредитної справи кожного боржника в тому числі і первинними документами, що підтверджують факт надання коштів у кредит та відповідно заборгованості за кредитними договорами.

Саме первинні документи, що оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є тими, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір.

Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Отже, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Наданий позивачем витяг з реєстру боржників та розрахунок заборгованості не є тим первинним документом, що підтверджує розміру заборгованості відповідача за кредитним договором.

Водночас розрахунок заборгованості суд розцінює як внутрішні документи фінансової установи, що жодним чином не підтверджують виниклу заборгованість за кредитним договором.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Отже, позивач належними та допустими доказазми не довів наявність заборгованості відповідача у заявленому розмірі, а саме розміру виникликої заборгованості по відсотках.

Інших доказів ніж ті, що наявні в матеріалах справи та досліджені судом на підтвердження заявлених вимог позивач до суду не надав та не обґрунтував неможливість їх подання та не звертався із клопотанням про їх витребування.

Щодо позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суд уважає за необхідне зазначити таке.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, триває і на час розгляду справи.

Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Наведеною нормою передбачено, звільнення від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання з 24.02.2022 на період дії воєнного стану.

За викладених вище підстав, суд уважає, що позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з березня 2022 по червнень 2023 не ґрунтується на вимогах закону, тому задоволенню в цій частині не підлягають.

Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивач належними та допустими доказами не довів обгрунтованість заявлених вимог щодо виникликої заборгованості по відсотках та стягнення а інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на загальну суму 15 000 гривень, а саме в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту (позики).

В решті позову суд відмовляє за недоведеністю вимог.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначених вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 505,68 грн (15 000х2147,20:63692,03).

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, суд зазначає таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору №10/07-2023 від 10.07.2023 про надання правової допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, копію розрахунку на оплату по замовленню №1166/21/09 від 21.09.2023 за договором №10/07-2023 від 10.07.2023, копію платіжної інструкції в національній валюті від 21.09.2023 за №947, ордер серії АІ за № 1423361, звіт про надання правової допомоги згідно договру №10/07-2023 від 10.07.2023 (а.с.17-19, 40,41, 59, 120).

При ухваленні рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ.

Як вбачається з рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; за рішенням ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У справі, що розглядається позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги.

Водночас суд уважає, що розмір правничої допомоги за оплату наданих послуг є завищеним, позаяк заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову та частковим задоволенням позову. Справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат не приймав участь в судовому засіданні.

Отже, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви щодо стягнення понесених позивачем витрат за надання правничої допомоги та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13 ,76-81, 89, 258, 263-265, 277-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за кредитним договром за тілом кредиту в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 505 (п`ятсот п`ять) гривень 68 копійок та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін по справі.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , ел-пошта: , місце знаходження: вул. Загородня 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_2

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО