ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Київ

Справа №366/1035/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/5064/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іванківського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Гончарука О.П.. 01 грудня 2022 року у смт. Іванків, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2022 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13441,02 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 18 січня 2016 року, згідно з якою отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору, розмір якого в подальшому був збільшений до 11000,00 грн.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 18 січня 2016 року, станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість становила 13441,02 грн, яка складалась з заборгованості за тілом кредиту, в тому чмслі 13441,02 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , а тому банком пред`являються дані вимоги саме до нього.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 01 грудня 2022 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано допустимих та належних доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців прийняв спадщину, а також обставин належності спадкодавцю за життя будь-якого рухомого чи нерухомого майна та його вартість.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням АТ КБ «ПриватБанк», представником банку подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що призвело до неправильного вирішення справи. Представник позивача вказує на те, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що в анкеті-заяві від 18 січня 2016 року, яка була підписана позичальником/спадкодавцем було зазначено, що будинок АДРЕСА_1 , у якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є у одноособовій власності ОСОБА_2 . Від з'ясування вказаних обставин правильність вирішення спору по суті та визначення наявності спадкового майна у боржника. Суд першої інстанції вказаних обставин не досліджував, та жодних висновків з цього приводу не навів.

Також представник зазначає, що відсутність даних про прийняття спадщини у спадковій справі не свідчить про те, що спадкове майно у боржника було відсутнє, а відповідач спадщини не прийняв.

Суд першої інстанції не дослідив наявність обставин, якими були обґрунтовані позовні вимоги, зокрема, фактичне прийняття відповідачем спадщини у порядку, передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України та правовий статус житла, у якому відповідач проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин, висновок суду про недоведеність позовних вимог є передчасним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 серпня 2018 року по справі №310/145/17.

Також суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц, від 16 травня 2018 року у справі №336/3968/16-ц та від 08 серпня 2016 року у справі №310/145/17, чим порушив формування єдиної правозастосовчої практики.

Представник позивача також звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_1 не надав доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця за кредитом.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні представник позивача - Олейник Н.О. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про задоволення заявлених ними вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Відповідачем ОСОБА_1 були одержані копії апеляційної скарги та копія ухвали суду про відкриття апеляційного провадження /а.с.158/. Судове повідомлення про призначений розгляд справи у відкритому судову засіданні повернуто поштовим відділенням з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.162/.

В порядку визначеному ч.ч.7,8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

На підставі наведених норм законодавства судове повідомлення направлене на адресу відповідача ОСОБА_1 , вважається врученим, так як він будучи обізнаним про розгляд справи апеляційним судом не повідомив про зміну місця свого місця проживання чи перебування, електронну адресу також суду не повідомив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписав Заяву № б/н від 18 січня 2016 року, яка містить його персональні дані /а.с.20/. До цієї заяви Банком долучено «Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які містять умови для 4 видів таких карт, а також Умовами та правилами надання банківських послуг /а.с.21-75/

Згідно довідки Банку розмір кредитного ліміту змінювався неодноразово, зокрема 23 травня 2017 року кредитний ліміт був визначений сумою 1100,00 грн, а 26 липня 2018 року кредитний ліміт встановлений на рівні 0,00 грн /а.с.19/. Також довідкою Банку підтверджуються обставини видання на ім`я ОСОБА_2 двох карток /а.с.76/.

З виписки по рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_2 вбачається рух коштів у період з 18 січня 2016 року по 17 січня 2019 року, при цьому останнє поповнення карткового рахунку відбулось 28 серпня 2017 року, після цієї дати відбулось лише списання відсотків, пені і комісій банком. В загальному за цей період банком визначено витрат на суму 31926,55 грн, надходжень 18485,53 грн, баланс «-13441,02 грн» /а.с.16-18/.

Згідно з розрахунком складеним позивачем заборгованість ОСОБА_2 становить 13441,02 грн, яка визначена як заборгованість по тілу кредиту /а.с.12-15/.

Ухвалою Іванківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року у справі № 366/2592/18 було відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з підстав встановлення обставин смерті ОСОБА_2 06 лютого 2018 року /а.с.79/.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

15 червня 2021 року позивач звернувся до Поліської районної державної нотаріальної контори з претензією кредитора, в якій зазначено про заборгованість ОСОБА_2 , станом на дату смерті в розмірі 13441,02 грн, та ставиться вимога про включення їх кредиторських вимог в спадкову масу, і висловлено прохання повідомити спадкоємців про ці вимоги та Банк про наявність спадкоємців /а.с.81/.

Постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контри відмовлено у заведенні спадкової справи після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки строк передбачений ч. 2 ст.1281 ЦК України вже минув /а.с.82/.

08 вересня 2021 року позивач звернувся до ОСОБА_1 з претензією кредитора, в якій зазначено про заборгованість ОСОБА_2 , станом на дату смерті в розмірі 13441,02 грн, та поставлена вимога сплатити вказану суму заборгованості у відділенні Банку /а.с.83-85/.

Згідно з довідкою Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області №62 від 12 вересня 2022 року ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 але фактично за вказаною адресою не проживає /а.с.101/.

Матеріали справи містять розписку ОСОБА_1 про одержання ним копій позовної заяви та ухвали суду про відкриття провадження у справі /а.с.107/.

Листом Іванківської державної нотаріальної контори №502/01-16 від 18 листопада 2022 року, наданого на виконання ухвали суду від 31 жовтня 2022 року про витребування доказів, повідомлено, що після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась /а.с.121/.

До апеляційної скарги позивачем долучений лист Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області №83 від 02 грудня 2022 року, в якому вказується що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично за вказаною адресою не проживає. За адресою АДРЕСА_1 станом на 06 лютого 2018 року було зареєстровано 9 осіб, 8 з яких фактично не проживали, в тому числі відповідач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_2 /а.с.132/.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 306/2000/16 вказав на те, що за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з'ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків , встановлених цим Кодексом (ч.2 ст.13 ЦПК України).

В силу ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ч.3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому в порядку ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу статей 1281, 1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Однак, спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи

У цій справі вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 мав боргові зобов`язання перед позивачем. Однак, після його смерті жоден із його спадкоємців не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Матеріали справи також не містять даних про належність спадкодавцю ОСОБА_2 на праві власності будь-якого рухомого і нерухомого майна.

Твердження позивача про те, що суд першої інстанції не дослідив правовий статус житла є безпідставним, оскільки до повноважень суду не належить збирання доказів у справі, докази у справі подаються сторонами у справі, і це є їх процесуальним обов`язком. У цій справі відсутні дані про те, що спадкодавець ОСОБА_2 був власником житлового будинку, в якому він мав зареєстроване місце проживання. При цьому дані з реєстру речових прав на нерухоме майно є доступними для позивача, а отже саме він зобов`язаний надати ці докази, а у разі наявності у нього перешкод звернутись до суду з відповідним клопотанням.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції не дослідив фактичне прийняття відповідачем спадщини у порядку, передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України, колегія суддів погоджується з позицією позивача, що факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи, що в силу положень ст. 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття. Однак, у цій справі вбачається, що разом зі спадкодавцем були зареєстрованими відповідач і ще сім осіб, дані про їх родинні відносини, в тому числі між відповідачем і спадкодавцем відсутні, до того ж за даними селищної ради відповідач, як і спадкодавець, за місцем реєстрації фактично не проживали.

А отже за відсутності даних про наявність спадкового майна, його вартості, даних про наявність родинних відносин між спадкодавцем та відповідачем та кола всіх спадкоємців, правові підстави для покладення на відповідача обов`язку з погашення всієї суми заборгованості спадкодавця відсутні.

Посилання позивача на судову практику перевірені апеляційним судом та встановлено, що обставини у цих справах не є тотожними з обставинами у цій справі, а тому вони не є релевантними.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, вказані позовні вимоги є необґрунтованими, а тому слід погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення їх без задоволення.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції, відсутні і підстави для компенсації позивачеві понесених ними витрат на стадії апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 01 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А.Нежура

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 13 червня 2023 року.

.