Справа № 289/721/23
Номер провадження 2/289/309/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Кириленка О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та зміну розміру стягуваних аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, який визначений рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.09.2013 по 500,00 грн. на утримання двох дітей на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення старшою дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а далі у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненян молодшою дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначала, що 15.10.2013 Радомишльський районний суд Житомирської області видав виконавчий лист №2/289/599/13 на підставі рішення суду від 20.09.2013, які позивач пред`явила до виконання в органі ДВС. З серпня 2013 року і до лютого 2023 року відповідач практично не сплачував аліменти. На даний час відповідач почав отримувати стабільний дохід у військовій частині НОМЕР_1 , тому з лютого 2023 року ДВС почала здійснювати відрахування з його доходів. Позивач зазначає, що її матеріальний стан змінився, однак в гіршу сторону, адже вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, крім того зросли витрати на утримання дітей, а у відповідача навпаки збільшився дохід.

Ухвалою судді від 05.04.2023 відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення (а.с. 31).

Судом сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу також надіслано і копію позову з додатком, однак, направлена відповідачу кореспонденція повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.34).

12.06.2023 на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій він зазначив, що заперечує проти заявленти позовних вимог, оскільки має на утриманні дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 35).

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.07.2019, а також те, що вони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7, 6, 8, 9).

Як вбачається з копії виконавчого листа виданого 15.10.2013 Радомишльським районним судом Житомирської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 16.08.2013 і до повноліття дітей (а.с. 11).

04.11.2013 старшим державним виконавцем ВДВС Радомишльського РУЮ Ластовецькою О.А. відкрито виконавче провадження №40518866 з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 12).

В рамках виконавчого провадження №40518866 старшим державним виконавцем Радомишльського районного відділу державної виконавчої служби Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Маліневською Т.В. 20.03.2020 винесено відносно боржника постанови у відповідності до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 13,14,15,16) та внесено відносно нього відомості до Єдиного реєстру боржників (а.с. 17).

З копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП №40518866 встановлено, що боржник ОСОБА_2 отримує дохід у ВЧ НОМЕР_2 , за адресою: с. Старичі, Яворівський район, Львівська область (а.с. 18) та постановою від 12.08.2022 накладено арешт на кошти боржника (а.с. 19).

10.02.2023 старшим державним виконавцем Радомишльського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернуто стягнення на грошове забезпечення боржника ОСОБА_2 (а.с. 20-21).

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованість ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №40518866 станом на 10.02.2023 становить 229351,45 грн., з яких 154789,63 грн. борг, 74561,82 грн. штрафи (а.с. 22-24).

Згідно копії свідоцтва про народження від 07.06.2022 відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 36).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У відповідності до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

ВС зазначив, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни рішення встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає можливість зробити висновок, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 759/22898/20 і ця судова практика є незмінною.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать, що після ухвалення Радомишльським районним судом Житомирської області рішення про стягнення з відповідача аліментів, внаслідок відсутності у нього офіційних доходів на які можливо звернути стягнення, виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, однак під час розгляду даної справи встановлено, що з 20.06.2022 ОСОБА_2 проходить військову службу та отримує грошове забезпечення, що свідчить про те, що після ухвалення вказаного рішення матеріальний стан останнього покращився.

На переконання суду, народження дочки ОСОБА_3 не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вона вправі ставити питання про належний рівень матеріального забезпечення малолітніх дітей, які відповідач в силу вимог сімейного законодавства зобов`язаний забезпечувати нарівні з іншими своїми дітьми. Незалежно від того, чи проживають батьки у шлюбі та чи створено ними інші сім`ї, вони зобов`язані надавати матеріальну допомогу, достатню для забезпечення життєво-необхідних потреб кожної своєї дитини. Однак, створення нової сім`ї та народження інших дітей враховується судом при визначенні конкретного розміру аліментів на утримання іншої малолітньої дитини.

Отже на підставі вищевикладеного, враховуючи, що позивачем доведено факт покращення матеріального становища відповідача, суд дійшов висновку, що її позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 180-184, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про зміну способу стягнення аліментів та зміну розміру стягуваних аліментів - задовольнити повністю.

Змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , що визначений рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.09.2013 у справі №289/1336/13-ц з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу).

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з урахуванням індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а далі у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 20.09.2013 у справі №289/1336/13-ц, номер провадження 2/289/599/13.

Виконавчий лист у справі № 289/1336/13-ц, виданий Радомишльським районним судом Житомирської області, відізвати з дня набрання даним рішенням законної сили, долучивши його до матеріалів справи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. О. Кириленко