У Х В А Л А

"12" червня 2023 р. Справа № 596/845/23

Провадження № 2-о/596/60/2023

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Цвинтарна Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Гримайлівська територіальна громада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа: Гримайлівська територіальна громада звернулася до суду з вищезазначеною заявою і просить встановити факт належності витягу з свідоцтва про смерть №764, виданого 09 вересня 2022 року відділом реєстрації актів цивільного стану м.Вільжюіф, Французька Республіка, на дівоче прізвище ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була зареєстрована та проживала за адресою: с. Мала Лука, Чортківського району, Тернопільської області, як правовстановлюючого документа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вільжюіф 94, Французької Республіки, померла її мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, жителька с. Мала Лука, Чортківського району, що підтверджується витягом із свідоцтва про смерть №762, виданого 09.09.2022 року, в якому згідно законодавства Французької Республіки зазначено її дівоче прізвище « ОСОБА_5 ».

15 травня 2020 року її матір`ю ОСОБА_4 було складено заповіт.

Проте, при зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини їй вказано на те, що в витягу із свідоцтва про смерть зазначено прізвище її матері « ОСОБА_5 », тоді як у заповіті прізвище спадкодавця зазначено « ОСОБА_6 ».

Також вказала, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками останньої зазначені батько: ОСОБА_8 , мати: ОСОБА_9 . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 27.04.1974 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

Вважає, що вказана ситуація виникла в зв`язку з різницею в законодавствах Французької Республіки і України, оскільки у Французькій Республіці у витягу свідоцтва про смерть зазначається дівоче прізвище особи, а не прізвище чоловіка, яке було прийнято після реєстрації шлюбу.

Тому, з метою оформлення спадщини, яке знаходиться за місцем реєстрації спадкодавця, а саме в с. Мала Лука, Чортківського району, Тернопільської області, вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, вищевказаного витягу із свідоцтва про смерть №762 ОСОБА_11 , виданого 09 вересня 2022 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вільжюіф, Французької Республіки.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно статті 1 Цивільного процесуального кодексу України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень зазначеної норми. При розгляді цих справ, суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Разом з тим, в приписах ч.3 ст.315 ЦПК України зазначено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. З цього приводу законодавцем враховано позицію ВС України, який зазначив, що ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Відповідно, не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні справи про встановлення факту належності особі витягу з свідоцтва про смерть.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній.

Аналогічні висновки зроблено в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 464/6696/20.

Аналіз змісту заяви та доданих до неї документів свідчить про те, що заявниця ОСОБА_1 просить встановити факт належності витягу з свідоцтва про смерть, виданого 09 вересня 2022 року відділом реєстрації актів цивільного стану м.Вільжюіф, Французька Республіка, на дівоче прізвище ОСОБА_2 , як правовстановлюючого документа ОСОБА_4 для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , що суперечить ч.3 статті 315 ЦПК України.

З врахування вищезазначеного, вищенаведених вимог закону, суд вважає, що у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Гримайлівська територіальна громада про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити.

Посилання заявниці на те, що у витягу з свідоцтва про смерть записано дівоче прізвище матері, а не прізвище після шлюбу не є правовою підставою для задоволення даної заяви і є підставою для звернення в позовному провадженні до суду.

Посилання в заяві на п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України також не є правовою підставою для даної заяви, оскільки свідоцтво (витяг) про смерть не є правовстановлюючим документом.

На підставі наведеного, керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст. 259, 260, 293, 294, 315, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Гримайлівська територіальна громада про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали, заяву та додані до неї документи надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 13 червня 2023 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна