П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року місто Київ

справа №757/13397/20-ц

провадження№22-ц/824/13651/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Мазурик О.Ф., Поливач Л.Д., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк"

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану адвокатом Штрондою Антоном Михайловичем,

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 29 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Соколова О.М.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ "КБ "ПриватБанк" про визнання дій незаконними, розірвання договорів та стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» 13 жовтня 2008 року, 24 травня 2012 року, 20 серпня 2012 року були укладені депозитні договори, в електронному вигляді був відкритий депозитний рахунок.

22 листопада 2019 року позивач подала до Херсонського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» заяву з вимогою про надання виписки по її особовим банківським рахункам, що були відкриті у банку.

29 листопада 2019 року позивач направила поштовими засобами заяву № 2 про розірвання депозитних договорів з вимогою надання виписки по банківським рахункам та надала реквізити своїх рахунків для перерахування належних на праві особистої власності грошових коштів на відкриті на її ім`я рахунки.

22 січня 2020 року ОСОБА_1 направила поштовими засобами до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву № 3 з повторною вимогою розірвання депозитних договорів та депозитного карткового рахунку та з вимогою надання виписки по банківським рахункам та надала реквізити своїх рахунків для перерахування належних на праві особистої власності грошових коштів на відкриті на її ім`я рахунки.

17 лютого 2020 року ОСОБА_1 направила поштовими засобами до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву № 4 з повторною вимогою про розірвання депозитних договорів, депозитного карткового рахунку з вимогою надання виписки по банківським рахункам.

15 грудня 2019 року представник ОСОБА_1 отримав лист від 9 грудня 2019 року, ПАТ КБ «Приватбанк» відмовив у наданні інформації, випискам та розірванні депозитних договорів ОСОБА_1.

В січні 2020 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовив у наданні інформації, випискам, перерахуванні грошових коштів та розірванні депозитних договорів, посилаючись на те, що усі відділенні у ПАТ КБ «Приватбанк» в АР Крим були закриті.

10 березня 2020 року представник ОСОБА_1 отримав лист з відмовою у наданні інформації, посилаючись на банківську таємницю.

Вважає відмову відповідача незаконною і просить визнати незаконним дії банку в частині не наданні інформації виписок по рахункам ОСОБА_1 , стягнути з відповідача суми вкладів, відсотки за депозитними договорами, три відсотки річних, а також пеню. Крім того, просила розірвати договори депозитного рахунку та договір банківського обслуговування.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 29 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договір № SAMD 8941, укладений 13 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 на суму 4000 доларів США під 10,5% річних.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суми депозитного вкладу у розмірі 4000 доларів США, відсотки за депозитним договором в сумі 4711,80 доларів США, 3% річних в розмірі 38117,05 грн.

Розірвано договір № SAMD 9907, укладений 20 серпня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 на суму 24485 доларів США під 10,5% річних.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу у розмірі 24485 доларів США, відсотки за депозитним договором у розмірі 18571,14 доларів США, 3% річних у сумі 154482,11 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням в задоволеній частині, представник АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в який просив рішення скасувати в оскаржуваній частин6і та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом не повністю досліджено матеріали справи та не застосовано висновки Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Задовольняючи позовні вимоги щодо розірвання та стягнення коштів з депозитних договорів від 13 жовтня 2008 року та від 20 серпня 2012 року, суд відхилив доводи АТ КБ Приватбанк щодо того, що договори вже розірвані, а кошти виплачені. Аргументуючи своє рішення суд зазначив, що позивач не надав згоди на таке розірвання. Проте в силу ст.ст.598, 651 ЦК України таке розірвання договорів банком може бути спростовано лише та виключно за рішенням суду. Станом на день винесення рішення, правочини щодо розірвання депозитних договорів (відповідачем договори розірвані 13 березня 2014 року, кошти перераховані на картковий рахунок) не оспорені, а тому відсутні підстави вважати, що їх недійсними.

Що стосується висновку суду про наявність підстав для стягнення відсотків, то в цій частині апелянт зазначає, що оскільки договори розірвано, а кошти виплачено - відсутні підстави для нарахування та стягнення з банку відсотків нарахованих позивачем за цими договорами.

У зв`язку з тим, що договори є розірваними, а кошти виплачені на карту позивача, відсутні підстави для нарахування та стягнення 3% річних на підставі ст.625 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Чунжин В.С. відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 29 червня 2023 року. У відзиві, зокрема зазначає про те, що позивач надав докази, що свідчать про факт укладення між сторонами договору банківського вкладу та внесення грошових коштів у заявленому розмірі, проте банком не доведено виконання належним чино своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів за вимогою вкладника. Крім того, АТ КБ «Приватбанк» порушує право власності позивача на грошові кошти, передбачене ст.41 Конституції України, ст.ст.319-321 ЦК України, ст.ст.1058-1060, 1066-1070, 1073 ЦК України та ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», також відповідачем не доведено наявність згоди позивача в порядку ст.520 ЦК України на заміну боржника з АТ КБ «Приватбанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон».

В судове засідання представник третьої особи ТОВ «Фінілон» не з`явився, про місце, день і час засідання суду був повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» адвокат Штронда А.М. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Чунжин В.С. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Судом установлено, що 24 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Приватбанк» укладено депозитний договір № SAMDN 6606 , на виконання якого на рахунок № НОМЕР_1 позивачем внесено 16126,86 Євро під 7,5% річних. Договір розірвано по заяві ОСОБА_1

13 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено депозитний договір № SAMDN 941, на виконання якого позивачем на рахунок внесено 4000 доларів США під 10,5% річних.

20 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено депозитний договір № SAMDN 907, на виконання якого на рахунок позивачем внесено 24485 доларів США під 10% річних.

13 березня 2014 року грошові кошти за депозитним договором № SAMDN 941 від 13 жовтня 2008 року та грошові кошти за депозитним договором № SAMDN 907 від 20 серпня 2012 року були переведені на депозитний картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 в сумі 39510,44 доларів США під 10% річних..

Представник відповідача пояснив, що на депозитний картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 були переведені кошти по депозитному договору № SAMDN 941 від 13 жовтня 2008 року та по депозитному договору № SAMDN 907 разом з нарахованими відсотками.

22 листопада 2019 року позивач подала до Херсонського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» заяву № 1 від 20 листопада 2019 року з вимогою про надання виписки по своїм особовим банківським рахункам, що були відкриті у ПАТ КБ «Приватбанк».

Листом від 21 грудня 2019 року № 20.1.0.0.0/7-191122/3382 відповідач повідомив про неможливість виконання вимог позивача.

29 листопада 2019 року позивач направила поштовими засобами до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву № 2 про розірвання депозитних договорів № SAMDN 941 від 13 жовтня 2008 року, № SAMDN 907 від 20 серпня 2012 року, № SAMDN 6606 від 24 травня 2012 року з вимогою надання виписки по банківським рахункам та надати реквізити своїх рахунків для перерахування належних на праві особистої власності грошових коштів на відкриті на ім`я у АТ «ОТП Банк» рахунки.

Листом від 9 грудня 2019 року відповідач повідомив про неможливість виконання вимог позивача

22 січня 2020 року направила поштовими засобами до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву № 3 з повторною вимогою про розірвання депозитних дока говорів договорів № SAMDN 941 від 13 жовтня 2008 року, № SAMDN 907 від 20 серпня 2012 року, №SAMDN 6606 від 24 травня 2012 року та депозитного карткового рахунку НОМЕР_2 з вимогою надання виписки по банківським рахункам та надати реквізити своїх рахунків для перерахування належних на праві особистої власності грошових коштів на відкриті на ім`я у АТ «ОТП Банк» рахунки.

Листом від 10 лютого 2020 року відповідач повідомив про неможливість виконання вимог позивача.

17 лютого 2020 року позивач направила поштовими засобами до ПАТ КБ «Приватбанк» заяву з повторною вимогою про розірвання депозитних договорів та депозитного карткового рахунку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що депозитні договори № SAMDN 941 від 13 жовтня 2008 року та № SAMDN 907 від 20 серпня 2012 року на сьогоднішній день не розірвані та кошти, які знаходяться на рахунках, не повернуті. Судом установлено факт звернення позивача до відповідача з заявою про розірвання договорів та видачу коштів і нарахованих відсотків, незадоволення відповідачем даної заяви. АТ КБ «Приватбанк» не виконав взяті на себе зобов`язання, від якого він не звільняється через тимчасову окупацію території АР Крим. Оскільки зобов`язання відповідача стосовно позивача стосуються виплати грошових коштів, порушення строків його виконання є простроченням грошового зобов`язання, що є підставою для застосування ч.2 ст.625 ЦК України та стягнення з відповідача суми заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, за депозитним договором № SAMDN 941 у розмірі 38117,05 грн. за період з 13 серпня 2018 року по 20 березня 2020 року включно, та за депозитним договором № SAMDN 907 у розмірі 154482,11 грн. за період з 20 серпня 2012 року по 20 березня 2020 року включно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про розірвання договору банківського обслуговування (картка) НОМЕР_2 на суму 39510,44 доларів США, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 та стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суми депозитного вкладу за картковим рахунком № НОМЕР_2 у розмірі 3910,44 доларів США, відсотки за депозитним вкладом у розмірі 22610,60 доларів США, 3% річних у сумі 196916 грн., суд першої інстанції задля уникнення подвійного стягнення грошових коштів депозиту з відповідача вважав за доцільне відмовити у задоволенні цих вимог, оскільки грошові кошти за депозитними договорами №№ SAMDN 941, SAMDN 907 були переведені на картку . № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми пені за невиконання платіжних доручень згідно з положеннями Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», суд першої інстанції виходив із їх безпідставності, оскільки грошові кошти за депозитними договорами № SAMDN 941 та № SAMDN 907, 13 березня 2014 року були перераховані банком на депозитний картковий рахунок у сумі 39510,44 доларів США, а депозитний рахунок № НОМЕР_3 від 24 травня 2012 року був розірваний за заявою ОСОБА_1 20 серпня 2012 року, а коти виплачені останній через касу банку.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення пені, нарахованої відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за договором банківського обслуговування (картка) № НОМЕР_2, суд першої інстанції виходив із неправомірності застосування до спірних правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки існує спеціальний Закон України» «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який регулює відповідальність банку за невиконання ним розпорядження клієнта про переказ коштів у правовідносинах за договором банківського рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 29 червня 2023 року оскаржується АТ КБ «Приватбанк» лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 .. В іншій частині учасниками справи рішення суду першої інстанції не оскаржується. Відповідно апеляційним судом не переглядається.

З рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про розірвання двох депозитних договорів SAMDN 941 від 13 жовтня 2008 року та № SAMDN 907 від 20 серпня 2012 року та стягнення суми вкладу, відсотків за депозитними договорами та 3% річних від прострочених сум погодитись не можна, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладі зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом зі спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ст.1061 ЦК України).

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору ( ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до ст.ст.526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Установлено, що 13 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № SAMDN 941 (вклад «Копилка детям»). Сума вкладу складає 4000 грн. За умовами договору цей договір вступає в силу з дня його підписання. Дія договору припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, що належить у відповідності з умовами цього договору. Операції по поверненню коштів клієнта, здійснюється у відділенні банку, в якому був оформлений вклад, по пред`явленню паспорта чи іншого документа, що посвідчує особу, цього договору та електронної ощадної книжки.

Крім того, 20 серпня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № SAMDN 9907 (Вклад «Стандарт 12 мес.) Сума вкладає складає 24480 доларів США. За умовами договору цей договір вступає в силу з дня його підписання. Дія договору припиняється з виплатою клієнту всієї суми вкладу разом з процентами, що належить у відповідності з умовами цього договору.

На підставі анкети - заяви, підписаної ОСОБА_1 в 2012 році, з останньою був укладений договір банківського обслуговування та видана картка за № НОМЕР_2, зі строком дії до липня 2017 року.

Установлено, що 13 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» за депозитним договором № SAMDN 9907, рахунок № НОМЕР_4 , перерахував кошти в сумі 2404,94 доларів США на карту № НОМЕР_2 . Також ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував на цю ж картку кошти за депозитним договором № SAMDN 941, рахунок № НОМЕР_5 , в сумі 11835,94 доларів США, а також з карти НОМЕР_6 на картку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 3629,56 доларів США (а.с.152 т.2).

Станом на 29 квітня 2014 року доступний залишок на картці НОМЕР_7 складав 39510,44 доларів США ( а.с.37 т.1)

Крім того, в судовому засіданні представник ОСОБА_1 не заперечував, що грошові кошти, які знаходилися на рахунках в установі банку за депозитними договорами № SAMDN 9907, № SAMDN 941, з березня 2014 року перераховані на картку № НОМЕР_2 .

Оскільки суми вкладу разом з нарахованими відсотками перераховані на картку, відкриту на ім`я ОСОБА_1 , наявні підстави вважати, що дія депозитних договорів № SAMDN 941 від 13 жовтня 2008 року та № SAMDN 9907 від 20 серпня 2012 року припинилася, що відповідає умовам цих договорів. Перерахувавши кошти на картковий рахунок клієнта, банк виконав свої зобов`язання за депозитними договорами.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині розірвання депозитних договорів № SAMDN 9907, №SAMDN 941 та стягнення вкладу, відсотків та трьох процентів річних є помилковим (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 757/57815/20-ц).

Сам по собі факт не доведення відповідачем повідомлення ОСОБА_1 про розірвання депозитних договорів у березні 2014 року, при тому, що кошти були перераховані на картку останньої, не дають підстав вважати, що депозитні договори діють і зобов`язання банку саме за цими договорами не були виконані.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та в частині стягнення судового збору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів, які знаходяться на рахунку за договором банківського обслуговування (картка № НОМЕР_2 ) не оскаржується, рішення суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст.ст.141, 382 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 15765 грн.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану адвокатом Штрондою Антоном Михайловичем, задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 29 червня 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про розірвання договорів, стягнення коштів та стягнення судового збору скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 15765 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 12 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: О.Ф.Мазурик

Л.Д. Поливач