ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3828/23 Справа № 171/578/20 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Мірути О.А. Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу 171/578/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», третя особа Первинна профспілкова організація «Захист праці» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року, ухвалене у складі судді Ткаченко С.В., повне судове рішення складено 27 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», в обґрунтування якої, з урахуванням уточнення, зазначив, що він працював на посаді начальника котлотурбінного цеху Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго».

Наказом №362-к від 17.03.2020 Відокремленого підрозділу «ДТЕК Криворізька Теплова Електрична Станція» Акціонерного Товариства «ДТЕК Дніпроенерго», за підписом директора Дегтяренка С.М., його було звільнення з роботи за пунктом 3 статті 40 КЗпП України. В основній частині наказу вказано, що позивач нібито приховав нещасний випадок, який нібито стався з робітником ОСОБА_2 19.11.2018р., чим нібито порушив вимоги посадової інструкції. Зауважив, що з наказу слідує, що нібито це порушення є систематичними, тому до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Але з цим погодитися він не може, бо такими діями відповідач при виданні наказу порушив вимог КЗпП України статті 148 частина 2, в якій вказано, що «Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку». Тобто проступок нібито вчинено 19.11.2018р., а дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовано до позивача через 1 рік та 2 дні з моменту нібито вчинення проступку.

У резолютивній частині наказу, як посилання на підставу звільнення, вказано така підстава: наказ №1440 від 12.11.2019, наказ №1473 від 20.11.2019, наказ №1470 від 20.11.2019, протокол кадрової комісії від 28.02.2020, наказ №240 від 17.03.2020, наказ №241 від 17.03.2020, подання до ППО, протокол ППО.

Це також є порушенням з боку відповідача при виданні наказу №362-к від 17.03.2020 року вимог КЗпП стаття 149 частина 2, яка вимагає «За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення». А до нього за одні й ті ж самі начебто скоєні ним проступки застосовано два види дисциплінарного стягнення, догана, а потім звільнення.

Також позивач звертає увагу на те, що постановою від 20.01.2021 у справі №171/131/20 Дніпровський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасував рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2020 та ухвалив нове рішення: задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , скасувати наказ №1473 від 20.11.2019 про накладення дисциплінарного стягнення.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області у справі №171/2359/19 від 03.02.2021 скасовано наказ №1470 від 20.11.2019 Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» «Про порушення забезпечення конфіденційної інформації» про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, як незаконний.

Окрім того, він є членом профспілки Всеукраїнської Незалежної Професійної спілки «Захист Праці» та членом виборного органу Всеукраїнської Незалежної Професійної спілки «Захист Праці». З 26.02.2020 рішенням ЦК ВНПС «Захист праці» його було призначено уповноваженим представником ВНПС «Захист праці» у відокремленому підрозділі Криворізька Теплова Електрична станція» Акціонерного Товариства «ДТЕК Дніпроенерго», з 03.03.2020 він обраний головою профспілкового комітету первинної профспілкової організації «Захист праці» у відокремленому підрозділі Криворізька Теплова Електрична станція AT «ДТЕК Дніпроенерго». Тому рішення директора Відокремленого підрозділу «Криворізька Теплова Електрична Станція» Акціонерного Товариства «ДТЕК Дніпроенерго» Дегтяренка С.М. про його звільнення без попередньої згоди на звільнення Всеукраїнської Незалежної Професійної спілки «Захист Праці» та профспілкового комітету первинної профспілкової організації «Захист праці» у відокремленому підрозділі Криворізька Теплова Електрична Станція AT «ДТЕК Дніпроенерго» є таким, що порушує законодавство.

З цих підстав вважає своє звільнення незаконним, права порушеними, а тому звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до уточнених позовних вимог від 23.08.2022 просив суд скасувати наказ №362-к від 17.03.2020 Відокремленого підрозділу «ДТЕК Криворізька Теплова Електрична Станція» Акціонерного Товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, як незаконний, та поновити його на роботі; стягнути з АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь ОСОБА_1 компенсацію заробітної плати за час вимушеного прогулу в наслідок незаконного звільнення з моменту звільнення та по момент поновлення судом його на посаді із розрахунку середньоденної заробітної плати 2070,48 грн. на день; стягнути з відповідача АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на користь позивача кошти, витрачені позивачем на сплату судового збору на апеляційну скаргу при оскаржені рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області про призупинення розгляду справи №171/578/20 у розмірі 454 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» №362-к від 17.03.2020 «Про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 3 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника котлотурбінного цеху Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго». Стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу станом на 17.01.2023 (включно) у сумі 1875065 гривень 72 копійки з утриманням з вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, АТ «ДТЕК «Дніпроенерго» подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що видаючи оскаржуваний наказ, відповідач виходив з того, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, допустив невиконання п.2.2.1, п.2.2.84 посадової інструкції та порушив правило щодо заборони приховування факту подій, що встановлено за результатами розслідування прихованого нещасного випадку згідно наказу від 19.02.2020 року №139. Невиконання трудових обов`язав було протиправним та винним. Вина та протиправність дії позивача встановлені в акті розслідування нещасного випадку по ф. Н-1 від 19.02.2020 року. Невиконання обов`язків носило систематичний характер, згідно наказів №1440 від 12.11.2019 року, №1473 від 20.11.2019 року, №1470 від 20.11.2019 року, №240 від 17.03.2020 року, №241 від 17.03.2020 року. Позивачем оскаржувались дані накази, у справі №171/578/20 стосовно наказу №1440 від 12.11.2019 року встановлено законність накладення дисциплінарного стягнення. Накази №1470, 1473 скасовано, рішення набрали законної сили. Скасовуючи наказ №362-к від 17.03.2020 року, суд першої інстанції надав оцінку наказам №240, 241, законність накладення по яким дисциплінарних стягнень знаходиться на стадії розгляду. Накази №240, 241 виносились у період працездатності позивача, тому твердження суду щодо позбавлення працівника можливості захисту своїх прав є хибним. Позивач повністю проігнорував розслідування нещасного випадку, який стався з працівником підрозділу, керівником якого був позивач. Натомість він займався розслідуванням погіршення свого стану здоров`я. В межах розслідувань встановлено, що погіршення стану здоров`я позивача пов`язано з загальним захворюванням. Тимчасова непрацездатність тривала з 21.11.2019 року по 06.03.2020 року, при цьому згідно відповіді ФСС встановлено, що листок непрацездатності було необґрунтовано продовжено з 04.03.2020 року по 06.03.2020 року, цей період неоплачено та він є невиходом на роботу без поважних причин. Крім того, відповідач вважає, що на момент звільнення позивач був членом однієї профспілкової організації Криворізької ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». Виборним органом ППО Криворізької ТЕС ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» прийняте рішення від 17.03.2020 року про вихід позивача з членів ППО з 01.04.2020 року, тобто після дати видання оскаржуваного наказу. При цьому постановою від 17.03.2020 року №264 надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за п.3 ст.40 КЗпП України. Повідомлення від 30.03.2020 року №02-пов/20 про те, що позивач є головою профспілкової організації «Захист праці» надійшло на адресу відповідача 08.04.2020 року, тобто після звільнення позивача. Крім того, згідно з даними ЄДРПОУ рішення про державну реєстрацію ПО «Захист праці» прийняте 26.03.2020 року, тобто висновки суду про те, що позивач з 03.03.2020 року є членом профспілкової організації, не відповідають дійсності. Законність реєстрації даної юридичної особи також є предметом судового розгляду. З профспілкового квитка вбачається, що позивач вступив до даної профспілки тільки 07.09.2020 року. Щодо розрахунку середнього заробітку, то він зроблений на підставі розрахункових листів, що не є первинними документами для нарахування заробітної плати та не містять жодного підтверджуючого підпису. Крім того, суд помилково включив до заробітної плати за жовтень 2019 року суму квартальної премії у розмірі 24710,06грн. При цьому відповідно до наказу від 12.11.2019 року №1440 премію за жовтень 2019 року не нараховували. Крім того, не зрозуміло, які суми були враховані судом при визначенні заробітної плати за листопад 2019 року на рівні 42359,29грн. та звідки кількість відпрацьованих днів за жовтень-листопад 2019 року склала 43 робочих дня, якщо з 21.11.2019 року позивач був тимчасово непрацездатним.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначив, що наказ №139 від 19.02.2020 року відсутній у підставах для видання наказу №362-к від 17.03.2020 року, також відповідач навіть не ознайомив його з наказом №139 від 19.02.2020 року. При цьому представник відповідача суперечить сам собі та приховує від суду порушення відповідачем правил та порядку застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення при виданні наказу №362-к від 17.03.2020 року, а саме порушення вимог статті 148 КЗпП України. Так, відповідач зазначив, що він нібито приховав нещасний випадок що стався 19.11.2018 року. З моменту застосування 17.03.2020 року відповідачем дисциплінарного стягнення за це порушення пройшло майже 16 місяців. Також відповідач видаючи наказ про звільнення порушив вимоги частини 1 статті 149 КЗпП України, а саме не зажадав від нього письмових пояснень за наказами №139 від 19.02.2020 року та №362- к від 17.03.2020 року.

Також, на момент винесення рішення Довгинцевського районного суду по справі накази №1470 від 20.11.2019 року та №1473 від 20.11.2019 року що стали підставами для видання наказу №362-к від 17.03.2020 року скасовані в судовому порядку. Накази №240 від 17.03.2020 року та №241 від 17.03.2020 року оскаржуються в Апостолівському районому суді в справі №171/613/20 вже в продовж майже трьох років. Накази №240 та №241 від 17.03.2020 року були винесені формально, без отримання від нього (позивача) пояснень. Крім того, вбачається, що відповідач двічі застосував дисциплінарне стягнення за одні й ті самі порушення. Що до свідчень свідка з боку відповідача то вважає його свідчення не правдивими бо свідок є особою залежною від відповідача. Представник відповідача не надав до суду жодних доказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності з приводу не виходу на роботу без поважних причин з 04.03.2020 року по 06.03.2020 року. Після винесення Довгинцевським районним судом від 18.01.2023 року рішення по даній справі позивач поновив його 18.01.2023 року і тут же повторно звільнив видавши наказ №11-к від 19.01.2023 року. Зазначає, що подав заяву про вихід з профспілки ППО Криворізька ТЕС, датовану 26.02.2020 року та з цієї дати повинні були припинити його членство. На момент звільнення 17.03.2020 року позивач був уповноваженим представником ВНПС «Захист Праці» у відокремленому підрозділі Криворізька Теплова Електрична Станція Акціонерного Товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» та керівником первинної профспілки ППО «Захист Праці» яка в той момент проходила процедуру реєстрації. На нього розповсюджувався механізм передбачений законодавцем для захисту від незаконного звільнення керівника профспілки, членів виборного органу профспілки та профспілкового представника профспілки у частині 3 статті 252 КЗпП України та частини 3 статті 41 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Дата в профспілковому квитку членства ОСОБА_1 в ВНПС «Захист Праці» з 07.09.2020 року є помилкою секретаря. Вважає що суд вірно врахував при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу частину премії за 3 квартал (за вересень 2019 року). При цьому Довгинцевський районний суд помилково взяв до розрахунку заробітну плату за жовтень та листопад 2019 року бо повинен був взяти заробітну плату за вересень та жовтень 2019 року.

Третя особа також надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначила, що позивач подав заяву про вихід з профспілки ППО Криворізька ТЕС, датовану 26.02.2020 року та з цієї дати повинні були припинити його членство. На момент звільнення 17.03.2020 року позивач був уповноваженим представником ВНПС «Захист Праці» у відокремленому підрозділі Криворізька Теплова Електрична Станція Акціонерного Товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» та керівником первинної профспілки ППО «Захист Праці» яка в той момент проходила процедуру реєстрації. На нього розповсюджувався механізм передбачений законодавцем для захисту від незаконного звільнення керівника профспілки, членів виборного органу профспілки та профспілкового представника профспілки у частині 3 статті 252 КЗпП України та частини 3 статті 41 Закону «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач, що діє і як представник третьої особи, в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів скарги, просив її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника котлотурбінного цеху Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго».

Згідно наказу директора ВП «Криворізька теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» Дегтяренка С.М. за №362-к від 17.03.2020, ОСОБА_1 - начальника котлотурбінного цеху Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго», звільнено з займаної посади за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (п.3 ст.40 КЗпП України). Зазначено, що згідно з наказом ДТЕК Криворізька ТЕС від 19.02.2020 року №139 «Щодо підсумків роботи комісії з розслідування нещасного випадку з машиністом обхідником котельного устаткування VI групи колотурбінного цеху ОСОБА_2 » було встановлено порушення начальником цеху ОСОБА_1 вимог п.4.16 глави 4 розділ IV «Правил охорони праці під час експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій, теплових мереж і тепловикористовувальних установок» НПАОП 0.00-1.69-13, а саме не забезпечення контролю дотримання підлеглим персоналом вимог правил і інструкції з охорони праці та промислової безпеки і застосування безпечних прийомів під час проведення робіт шляхом здійснення обходів та оглядів з метою своєчасного виявлення та усунення дефектів, п.2.2.1, п.2.2.84 посадової інструкції начальника колотурбінного цеху ПІ-338-01-17, а саме не виявлення наявності непроектної металевої драбини на робочому місці, не організування до лікарняної медичної допомоги потерпілому і його доставку в лікувально-профілактичних заклад, неповідомлення безпосереднього керівника, незбереження до прибуття комісії з розслідування нещасного випадку обстановки на робочому місці у такому стані, у якому вони були на момент події (коли це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників і не веде до більш тяжких наслідків), недотримання вимог Кардинальних правил - приховування факту нещасного випадку, який був розслідуваний через рік після настання події - 19.11.2018 року.

Зазначено, що порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 вчиняв і раніше, з посиланням на накази №1440 від 12.11.2019 року, №1473 від 20.11.2019 року, №1470 від 20.11.2019 року, №240 від 17.03.2020 року, №241 від 17.03.2020 року.

Підставою наказу про звільнення визначені: наказ №1440 від 12.11.2019, наказ №1473 від 20.11.2019, наказ №1470 від 20.11.2019, протокол кадрової комісії від 28.02.2020, наказ №240 від 17.03.2020, наказ №241 від 17.03.2020, подання до ППО, протокол ППО (т.1 а.с.119, 120).

Під час ознайомлення з наказом 17.03.2020 о 17:30 годині ОСОБА_1 зазначив, що з наказом не згоден, так як наказ порушує трудове законодавство, та Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Закон України «Про об`єднання громадян».

Наказом №1440 від 12.11.2019 року за порушення п.2.2.47, п.4.3 посадової інструкції ДИ-338-01-17, в частині відсутності контролю за правильністю ведення документації, виконання встановлених правил, не забезпечення якості виконуваних підлеглим персоналом робіт начальнику котлотурбінного цеху ОСОБА_1 оголошено догану, премію за жовтень місяць 2019 року не нараховувати.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2020 у справі №171/2249/19, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2019 залишено без змін, встановлено законність накладення дисциплінарного стягнення у виді догани (т.3 а.с.80-91).

Наказом №1473 від 20 листопада 2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» ОСОБА_1 - начальника котлотурбінного цеху притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани з тих підстав, що під час чергової перевірки даних табельного обліку з електронною системою КД в листопаді 2019 року було виявлено, що начальник котлотурбінного цеху ОСОБА_1 02 серпня 2019 року був відсутній на роботі понад три години протягом робочого дня (з 10-30 до 15-30 годин) без поважних причин, чим скоїв прогул, оголошено догану, премію не нараховувати протягом всього періоду дії догани.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.01.2021 у справі №171/131/20 рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 скасовано та ухвалено нове рішення: скасувати наказ №1473 від 20.11.2019 про накладення дисциплінарного стягнення. Постановою Верховного Суду постанову Дніпровського апеляційного суду від 20.01.2021 залишено без змін (т.3 а.с. 57-76).

Наказом №1470 від 20.11.2019 року «Про порушення забезпечення конфіденційності інформації», ОСОБА_1 - начальника котлотурбінного цеху, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення п.5.2.3 Процедури забезпечення конфіденційності інформації №13 від 14.08.2015 року, п.1 Додатку №7 Регламенту захисту інформації №11 від 24.06.2015 року в частині заборони передачі (розголошення) конфіденційної інформації, п.2.2.14 посадової інструкції ДИ-338-01-17 в частині відсутності контролю за формуванням потреби цеху у товарно-матеріальних цінностях. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2021 у справі №171/2359/19 скасовано наказ №1470 від 20.11.2019 про накладення дисциплінарного стягнення (т. 3 а.с.47-50).

Наказом №240 від 17.03.2020 року ОСОБА_1 , за порушення п.2.2.29, п.2.2.42, п.4.6 ДИ-338-01-17 в частині організації та проведення робот з персоналом цеху згідно вимог п.5.3 ГКД 34.20.507-2003 «Технічна експлуатаціяелектричних станцій і мереж», що могло привести до пошкодження обладнення КТЦ, винекнення аварії, травмування внаслідок необізнаності персоналу КТЦ про внесені зміни до Інструкції оголошено догану.

Наказом №241 від 17.03.2020 року ОСОБА_1 , за порушення вимог п.2.2.49, п.2.2.51 ДИ-338-01-17 в частині несвоєчасної організації розслідування та обліку технологічних порушень котлотурбінного цеху, п.2.4 СОУ-Н МПЕ 40.1.08.551:2009 в частині відсутності розроблених організаційно-технічних заходів з метою відновлення працездатності пошкодженого устаткування чи споруд і запобігання подібним порушенням що стало причиною виникнення аналогічних технологічних порушень у період з 05.11.2019 року по 26.11.2019 року, які, в свою чергу, стали причиною перевитрати газу, що збільшило собівартість продукції ДТЕК Криворізька ТЕС за вказаний період оголошено догану.

Накази №240, 241 на теперішній час оскаржуються у Апостолівському районному суді Дніпропетровської області, справа №171/613/20.

Згідно заяви від 26.02.2020 року на ім`я голови ППО Криворізька ТЕС ОСОБА_4 , ОСОБА_1 повідомив, що виходить з ППО з 26.02.2020 року у зв`язку з вступом до іншої профспілкової організації «Захист праці». На заяві наявні відмітка про її отримання 10.03.2020 року.

Згідно повідомлення Голови ВНПС «Захист праці» від 26 лютого 2020 року №04-п/20 від 26.02.2020 року ОСОБА_1 був призначений уповноваженим представником профспілки ВНПС «Захист праці» у ВП «Криворізька теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго». Повідомлено також, що на ОСОБА_1 розповсюджуються всі права та гарантії, що передбачені трудовим законодавством України для уповноважених профспілкових представників.

16.03.2020 адміністрація ДТЕК Криворізька ТЕС (лист від 16.03.2020 за вих. №100/361) звернулась до голови ППО Криворізька ТЕС ОСОБА_4 за згодою на звільнення позивача у справі.

17.03.2020 голова ППО Криворізька ТЕС ОСОБА_4 за вих. №52 ОСОБА_1 видано запрошення на засідання профспілкового комітету о 9 годині 17.03.2020. На вказаному запрошенні зазначено, що позивач від підпису відмовився, далі йде нечитабельний текст (т.3 а.с.42, 43).

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету від 17.03.2020 за №264, початок засідання 9:00 година) постановлено припинити з 01 квітня 2020 року членство в Укрелектропрофспілці члена ППО ДТЕК Криворізька ТЕС ОСОБА_1.

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету від 17.03.2020 за №264, надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника котлотурбінного цеху за п.3 ст.40 КЗпП України.

Згідно копії розрахункового листа за жовтень 2019 року, позивач відпрацював 184 години, нараховано за даний період 69779,38 грн., з яких 42730 грн. - оплата за посадовий оклад, 1486,26 грн. - доплата за нічні години, 192,45 грн. - одноразова винагорода, 145,01 грн. - сума підвищ. коеф., 660, 61 грн. - внески ДМС, 24710,06 грн. - квартальна премія.

Згідно копії розрахункового листа за листопад 2019 року, позивач відпрацював 118,75 годин, нараховано за даний період 63043,87 грн,, з яких 1804,59 грн. та 29162,01 грн. - оплата за посадовий оклад, 412,35 грн. - квартальна премія, 1571,68 грн. - доплата за нічні години, 186,24 грн. - одноразова винагорода, 140,33 грн. - сума підвищ. коеф., 639,30 грн - внески ДМС, 10659,72 грн., 14212,96 грн. - оплата щорічної відпустки, 8828,90 грн. - інші щорічні чи додаткові відпустки.

Крім того, відповідачем на запит апеляційного суду було надано довідку про середній заробіток №64 від 09.06.2023 року, обраховану відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, згідно якої заробітна плата за вересень 2019 року склала 44182,43 грн., за жовтень 2019 року - 44216,26 грн.

Згідно довідки про доходи №63 від 09.06.2023 року, складеної відповідачем, у вересні 2019 року позивач відпрацював 20 днів, нарахований дохід складає 45007,97 грн., утримання 8801,81 грн., до виплати - 36206,16 грн. У жовтні 2019 року позивач відпрацював 22 дні, нарахований дохід складає 69779,38 грн., утримання 13633,08 грн., до виплати - 56146,30 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача були відсутні підстави для звільнення позивача з займаної посади. Крім того, була порушена процедура звільнення. Внаслідок незаконного звільнення у відповідача виникло право на стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, яку суд обрахував виходячи з наданих позивачем табуляграм за жовтень 2019 року та листопад 2019 року.

Апеляційний суд частково погоджується з даним висновком та зазначає наступне.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (пункт 3 частини першої статті 40 КЗпП).

Тобто при звільненні працівника на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП слід враховувати, що на працівника покладаються обов`язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов`язок дотримуватися внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними актами.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП).

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (частина 3 статті 149 КЗпП).

Тлумачення частини третьої статті 149 КЗпП свідчить, що її положення мають поширюватися при застосуванні будь-якого виду дисциплінарного стягнення, тобто як до звільнення, так і до догани.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2018 року у справі № 714/395/17 (провадження №61-9123св18) зазначено, що «відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: в тому числі, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі №363/4221/16-ц (провадження №61-28075св18) вказано, що «за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України). У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі №161/6283/16-ц (провадження №61-20068св18) зазначено: «у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пунктом 1 статті 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.».

При оскарженні до суду наказу про звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які увійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установленому законом порядку. Лише правомірно накладені стягнення можуть ураховуватися і бути підставою для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим, зокрема у постановах Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №601/2049/18 (провадження №61-2181св20).

З встановлених обставин по справі вбачається, що підставами для винесення оспорюваного наказу про звільнення позивача стали: наказ №1440 від 12.11.2019, наказ №1473 від 20.11.2019, наказ №1470 від 20.11.2019, протокол кадрової комісії від 28.02.2020, наказ №240 від 17.03.2020, наказ №241 від 17.03.2020, подання до ППО, протокол ППО.

В суді також встановлено, що наказом №1440 від 12.11.2019, ОСОБА_1 оголошено догану та позбавлено премії за жовтень 2019 року. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2020, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2019 залишено без змін, встановлено законність накладення дисциплінарного стягнення у виді догани.

Наказом №1473 від 20.11.2019 ОСОБА_1 оголошено догану та позбавлено премії на весь період догани. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.01.2021 рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 скасовано та ухвалено нове рішення: скасувати наказ №1473 від 20.11.2019 про накладення дисциплінарного стягнення. Постановою Верховного Суду постанову Дніпровського апеляційного суду від 20.01.2021 залишено без змін .

Наказом №1470 від 20.11.2019 ОСОБА_1 оголошено догану. Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2021 скасовано наказ №1470 від 20.11.2019 про накладення дисциплінарного стягнення.

Таким чином вбачається, що два накази від 20.11.20189р. №1470 та №1473 про оголошення позивачу доган, які були підставою для винесення наказу про звільнення скасовані у судовому порядку, про що зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Крім того, апеляційний суд погоджується з оцінкою суду першої інстанції, що накази №240 від 17.03.2020 та наказ №241 від 17.03.2020 (які в свою чергу були винесенні на підставі наказів №1497 від 27.11.2019 та №1565 від 17.12.2019) були винесені за умов позбавлення працівника можливості захистити свої права та інтереси, т.я. у період з 21.11.2019 по 16.03.2020 позивач був увільнений від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, що позбавило його можливості надати пояснення відповідачу з приводу притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Апеляційний суд також знаходить слушними доводи позивача у частині порушення роботодавцем самої процедури його звільнення, які підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи, і з яких вбачається, що позивач з 03.03.2020 є членом профспілкової організації «Захист праці» у ВП «Криворізька теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та її керівником.

Положеннями ч.ч.1, 7 ст.43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.252 КЗпП України, звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Згідно ч.3 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вище стоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

Згідно із ч.6 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Отже, системний аналіз вищезазначених норм права дозволяє зробити висновок, що попередня згода чи незгода на звільнення працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника, і це право на захист не може бути обмежено.

Як вбачається зі змісту частин 1, 2 статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез`явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Вбачається, що позивач завчасно повідомив відповідача та ППО ДТЕК Криворізька ТЕС що виходить з членства даної профспілки з 26.02.2020 року у зв`язку з вступом до іншої профспілкової організації - ВНПС «Захист праці», згідно заяви від 26.02.2020 року на ім`я голови ППО Криворізька ТЕС ОСОБА_4. На заяві наявні відмітка про її отримання 10.03.2020 року, тобто до дати розгляду питання про звільнення позивача ППО ДТЕК Криворізька ТЕС.

Відповідач не надав належну оцінку даному факту та звернувся за отриманням згоди на звільнення з роботи позивача саме до ППО ДТЕК Криворізька ТЕС, чим порушив процедуру звільнення останнього, передбачену трудовим законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду першої інстанції від 08.02.2021 року, профспілковою організацією «Захист праці» було розглянуто питання надання згоди на звільнення її члена ОСОБА_1 та рішенням від 22.02.2021 року було надано аргументовану відмову на згоду виборного органу на розірвання трудового договору з членом виборного органу та керівником профспілкової організації «Захист праці» у відокремленому підрозділі КТЕС АТ «ДТЕК Дніпроенерго» ОСОБА_1 через чисельні порушення вимог КЗпП України у наказі №362-к від 17.03.2020 року та наказах, які стали підставами для видання наказу №362 від 17.03.2020 року про звільнення ОСОБА_1 .. Зазначене також зафіксовано протоколом засідання профкому №7 від 22.02.2021 року (т.2, а.с. 23-27).

За таких обставин апеляційний суд погоджується з оцінкою суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування наказу про звільнення №362-к від 17.03.2020 року та відновлення порушених прав і законних інтересів позивача, шляхом поновлення його на посаді начальника котлотурбінного цеху Відокремленого підрозділу «Криворізька теплова електрична станція» Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроенерго».

У зв`язку з наведеним у позивача виникло право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно ч.ч.1, 2 ст.235 КЗпП України. Суд першої інстанції врахував зазначене і дійшов правильного висновку про задоволення позову в цій частині, однак при розрахунку розміру середнього заробітку припустився помилки.

Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, з подальшими змінами та доповненнями (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку №100 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Премії (в тому числі за місяць) та інші заохочувальні виплати за підсумками роботи за певний період під час обчислення середньої заробітної плати враховуються в заробіток періоду, який відповідає кількості місяців, за які вони нараховані, починаючи з місяця, в якому вони нараховані. Для цього до заробітку відповідних місяців розрахункового періоду додається частина, яка визначається діленням суми премії або іншої заохочувальної виплати за підсумками роботи за певний період на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів відповідного місяця, що припадає на розрахунковий період.

Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що на користь позивача слід стягнути суму заборгованості середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2020 (день звільнення) по 17.01.2020 року, що становить 719 робочих днів. Однак невірно визначився з розміром середньоденної заробітної плати, оскільки обрахував її виходячи з розрахунку за жовтень та листопад 2019 року. Проте останніми повністю відпрацьованими місяцями позивача були вересень та жовтень 2019 року, оскільки частину листопада позивач перебував на лікарняному.

В ході розгляду справи відповідачем суду надано довідку про середній заробіток позивача №64 від 09.06.2023 року, обраховану відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, згідно якої заробітна плата ОСОБА_1 за вересень 2019 року склала 44182,43 грн., за жовтень 2019 року - 44216,26 грн.

Згідно довідки про доходи №63 від 09.06.2023 року, у жовтні 2019 року позивач відпрацював 22 дні, нарахований дохід складає 69779,38 грн., утримання 13633,08 грн., до виплати - 56146,30 грн. Позивач зазначив, що при обрахуванні розміру у довідці №64 не було враховано розмір квартальної премії, яка була йому виплачена в жовтні 2019 року. Крім того згідно довідки по формі ОК-7, розмір фактичного доходу позивача за жовтень 2019 року складає 69118,77 грн.

За таких обставин розрахунок середнього заробітку за вимушений прогул, що підлягає стягненню на користь позивача слід перерахувати. Так, середеньодений заробіток позивача за останні два повних відпрацьованих місяця становить 2713,38 грн. (44182,43 грн. + 69779,38 грн.) / 42 роб.дн.). Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 1950920,22 грн. (2713,38 грн. * 719 роб.дн.).

Між тим, дана сума перевищує розмір середнього заробітку за вимушений прогул, який було стягнуто на користь позивача за рішенням суду першої інстанції. З урахуванням того, що апеляційний суд переглядає рішення суду у межах доводів та вимог апеляційної скарги, позивач з апеляційною скаргою не звертався, тому колегія суддів вважає, що рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року в частині розміру стягнутого на користь позивача середнього заробітку за вимушений прогул слід залишити без змін.

Таким чином в цілому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Згідно ч.13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, підстави для перерозподілу судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 15 червня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв