Справа №2-316/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Лайчук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просить зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкову Євгенію Олегівну перевірити майновий стан дружини боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні №64607521, у разі наявності майна (доходів), звернутися до суду з поданням про визначення частки майна (доходів) боржника у майні (доходах), яким боржник володіє спільно з дружиною та звернути стягнення на майно (доходи).

В обґрунтування скарги вказано, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. на виконанні знаходиться виконавчий лист №2- 316/11, виданий Богунським районним судом м. Житомира 29.11.2011 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь заявника заборгованості за кредитним договором в сумі 133524,20 грн. Боржник ухиляється від виконання рішення суду, не виконуючи його. У боржника відсутнє майно чи доходи, на які можна звернути стягнення. ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.10.2023 заявник звернувся до приватного виконавця Волкової Є.О. з клопотанням перевірити майновий стан дружини боржника, у разі наявності майна (доходів), звернутись до суду з поданням про визначення частки майна (доходів) боржника у майні (доходах), яким він володіє спільно з дружиною та звернути стягнення на майно (доходи).

У відповідь на таке звернення приватний виконавець повідомила заявника, що квартира придбана ОСОБА_2 в період, коли вона не перебувала з боржником у шлюбі, а в разі отримання приватним виконавцем документального підтвердження про належність боржнику на праві спільної сумісної власності будь-якого майна, то нею будуть вжиті відповідні міри в межах повноважень, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

Бездіяльність приватного виконавця Волкової Є.О., на думку заявника, виражається в тому, що приватним виконавцем не перевірено майнового стану дружини боржника - ОСОБА_2 в той час, як майно та доходи є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та на частку яких може бути звернено стягнення.

Ухвалою від 06.11.2023 року відкрито провадження за скаргою, витребувано у приватного виконавця Волкової Є.О. засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №64607521 (т. 1 а.с. 249).

На виконання ухвали приватним виконавцем надіслано до суду копію матеріалів виконавчого провадження №64607521 (т. 2 а.с. 3-83).

Заявою від 16.11.2023 року ОСОБА_1 розгляд справи просив проводити за його відсутності, скаргу підтримав.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 29.11.2011 у справі №2-316/11 стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість по кредитному договору, яка станом на 01.11.2011 становить 133 524,20 грн, з них сума кредиту 43 839,00 грн, сума нарахованих та несплачених відсотків 89 685,20 грн; витрати на інформаційно-технічне забезпечення по 60,00 грн з кожного та по 850,00 грн судового збору з кожного (т. 1 а.с. 112).

На виконання вказаного рішення суду Богунським районним судом м. Житомира 28.02.2012 видано виконавчий лист (т. 2 а.с. 4).

Виконавчий лист Богунського районного суду м. Житомира №2-316/11 від 28.12.2012 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 133 524,20 грн, з них сума кредиту 43 839,00 грн, сума нарахованих та несплачених відсотків 89 685,20 грн; витрат на інформаційно-технічне забезпечення 60,00 грн та 850,00 грн судового збору, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О., виконавче провадження №64607521.

24.04.2023 між ОСОБА_1 та АТ «Мегабанк» було укладено договір №GL3N022131 про відступлення прав вимоги (далі договір), за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених ним Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до: позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за: кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених ним Договором.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.05.2023 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача акціонерне товариство «Мегабанк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого 28.02.2012 на підставі заочного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 29.11.2011 у справі №2-316/11, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 133 524,20 грн, з них сума кредиту 43 839,00 грн, сума нарахованих та несплачених відсотків 89 685,20 грн; витрат на інформаційно-технічне забезпечення 60,00 грн та 850,00 грн судового збору, на його правонаступника - ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 205-206)

Клопотанням від 31.07.2023 року ОСОБА_1 просив приватного виконавця Волкову Є.О. перевірити чи перебуває у шлюбі боржник та в разі перебування перевірити майновий стан дружини останнього (т. 2 а.с. 78).

Відповіддю на таке клопотання заявника повідомлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана ОСОБА_2 до шлюбу (17.02.2018 року), відповідний договір купівлі-продажу надавався заявнику для відома 07.07.2023 року, нотаріусом, що реєстрував договір купівлі-продажу квартири, було засвідчено, що на момент набуття права власності на квартиру ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебувала.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 01.08.2023 року ОСОБА_3 повторно вступив у шлюб 14.12.2018 року з ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. Перевірка майнового стану будь-яких родичів боржника не входить до обов`язків приватного виконавця (т. 2, а.с. 76-77, 79).

Клопотанням від 23.10.2023 року ОСОБА_1 просив приватного виконавця Волкову Є.О. перевірити майновий стан дружини боржника, у разі наявності майна (доходів) звернутися до суду з поданням про визначення частки майна (доходів) боржника у майні (доходах), яким боржник володіє спільно з дружиною та звернути стягнення на майно (доходи) (т. 2 а.с. 80-81).

Відповідями на таке клопотання від 24.10.2023 року та від 06.11.2023 року приватний виконавець Волкова Є.О. повідомила заявника, що інформація щодо майнового стану боржника у виконавчому провадженні №64607521 актуалізується протягом всього часу відкритого виконавчого провадження, повторно повідомила, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана ОСОБА_2 до шлюбу, тому вимоги, зазначені у клопотанні заявника є безпідставними та суперечать ЗУ Про виконавче провадження», а тому не можуть бути виконані, іншого спільно нажитого майна ОСОБА_2 не має (т. 2, а.с. 82).

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Так згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наведені положення закону суд звертає увагу, що при розгляді скарги обов`язок доказування обставин у обґрунтування скарги покладений на особу, яка звернулася зі скаргою.

У Рішенні Європейського суду з прав людини «Продан проти Молдови» Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини (995_004), буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Отже, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником «судового розгляду», передбаченого у статті 6.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ст. 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відповідно до частин п`ятої-шостої та восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Положеннями ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поваленої причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

З матеріалів виконавчого провадження №64607521 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. вживались заходи щодо встановлення майна у дружини боржника - ОСОБА_2 та встановлено відсутність майна, яким остання спільно володіє з боржником, ОСОБА_3 .

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. свідчать про вжиття передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» всіх заходів щодо примусового виконання рішення, вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №64607521 неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги та недоведеність доводів, наведених у ній, тому суд відмовляє у задоволенні такої скарги.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 11 грудня 2023 року.

Суддя Л.М. Чішман