КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 369/3398/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7187/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Ковальчук Л. М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Мазурик О.Ф., Ящук Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року,

встановив:

у березні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 100 367 грн. та інфляційні втрати за прострочення сплати аліментів в розмірі 9 110 грн. 07 коп., посилаючись на те, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , однак рішення відповідачем не виконується, аліменти не сплачуються та існує заборгованість в розмірі 101 511 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 34 001 грн. 55 коп. та інфляційні втрати в розмірі 5 815 грн. 44 коп.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 63 047 грн. 54 коп. та інфляційні втрати в розмірі 7 298 грн. 16 коп., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вказував, що оскаржуване рішення суду виконано ним в добровільному порядку в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2012 року по 24 жовтня 2016 року. У шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року стягнуто з відповідача на корись позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частину від усіх видів доходу відповідача.

Позивач вказувала, що відповідач нерегулярно та не в повному обсязі сплачував аліменти, у зв`язку з чим існує заборгованість в розмірі 101 511 грн. Згідно проведеного нею розрахунку розмір пені перевищує розмір заборгованості, а тому має складати 100 367 грн., а розмір інфляційних страт 9 110 грн. 07 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року позов було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 34 001 грн. 55 коп. та інфляційні втрати в розмірі 5 815 грн. 44 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно Довідки-розрахунку заборгованості від 11 травня 2021 року розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період з 01 грудня 2017 року по 01 січня 2021 року, який був заявлений позивачем при звернення до суду з позовом, становить 34 001 грн. 55 коп., а тому розмір пені має становити 34 001 грн. 55 коп., а інфляційних втрат - 5 815 грн. 44 коп.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що нею подавалась до суду Довідка-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 червня 2021 року, а тому і пеня мала бути стягнута судом за період по 31 травня 2021 року. Однак, такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до положень ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів необхідно з`ясовувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня його фактичного виконання або ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно з положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.

У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом позивачем було надано до суду Довідку-розрахунок заборгованості за сплати аліментів від 24 лютого 2021 року, в якій було зазначено розмір заборгованості в сумі 101 511 грн. З вказаної довідки вбачається, що з моменту відкриття виконавчого провадження за період з грудня 2017 року по січень 2021 року відповідачем аліменти не сплачувались. При цьому, надаючи до матеріалів справи вказану Довідку-розрахунок, позивач була обізнана про невідповідність викладених в ній відомостей дійсним обставинам, оскільки в ході розгляду справи не заперечувала факт часткової сплати відповідачем аліментів на утримання дитини.

У травні 2021 року відповідачем було надано до матеріалів справи Довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 05 травня 2021 року, з якого вбачається, що відповідач частково сплачував аліменти на утримання дитини і його заборгованість станом на 01 квітня 2021 року становить 37 957 грн. 05 коп. (а.с.65-66).

З Довідки-розрахунку від 11 травня 2021 року вбачається, що відповідачем була погашена заборгованість у розмірі 37 957 грн. 05 коп. і станом на 11 травня 2021 року заборгованість у відповідача відсутня (а.с.67-68).

Також до матеріалів справи було додано Довідку-розрахунок від 10 червня 2021 року. Разом з тим, відомості, які містяться в Довідці-розрахунку від 10 червня 2021 року суперечать відомостям, які містяться в Довідці-розрахунку від 01 та 11 травня 2021 року. Зокрема, в довідках за травень 2021 року заборгованість станом на 01 березня 2021 року вказана 37 957 грн. 05 коп., тоді як в довідці від 10 червня 2021 року заборгованість станом на 01 березня 2021 року вже становить 54 924 грн. 59 коп.

На підставі наданих до суду доказів та довідок-розрахунків, які суперечать один одному, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості провести власний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів. При цьому проведений позивачем розрахунок пені не може бути покладений в основу рішення суду, оскільки ОСОБА_1 не було обґрунтовано з яких підстав розрахунок пені за кожним платежем нею проводився з розрахунку 100 днів прострочення.

Безпідставними є і доводи скаржника про те, що суд мав провести розрахунок пені до 31 травня 2021 року, оскільки при зверненні до суду з позовом позивач просила про стягнення пені та інфляційних втрат за період з 01 грудня 2017 року по 09 березня 2021 року.

Крім того, з жодного з наданих до суду Довідок-розрахунків не вбачається розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів в сумі 63 047 грн. 4 коп., як про те стверджує позивач в апеляційній скарзі.

Матеріали справи свідчать про те, що рішення суду про стягнення аліментів відповідачем виконувалось, хоча і не в повному обсязі, станом на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 погашена у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції про стягнення пені та інфляційних втрат виконане шляхом перерахування коштів на користь позивача. За таких обставин підстави для скасування рішення суду та стягнення з відповідача на користь позивача пені у заявленому ОСОБА_1 розмірі відсутні.

У ч. 4 статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» покладено на суд обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді