Провадження № 2/638/463/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні дитиною та встановлення участі у вихованні дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Бережнової Ю.Є. звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення участі у вихованні дитини, згідно прохальної частини якого просить суд: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити ОСОБА_3 порядок участі у вихованні доньки у наступний спосіб та згідно графіку: кожні вівторок, четвер з 16:00 год. до 20:00 год, суботу з 12:00 год до 20:00 год, без присутності батька, з правом забирати доньку з навчальних закладів та по місцю проживання, без обмеження адреси прогулянок, з відвідуванням дитячих закладів та місць дозвілля і проведення відпочинку; 2 рази на місяць/перша та третя субота місяця/ забирати доньку з ночівлями до свого місця проживання без присутності батька: з 12:00 год суботи до 18:00 год наступного дня (неділі); спільний відпочинок: половину (в рівній кількості днів для кожного з батьків) осінніх, зимових, весняних та літніх канікул з правом виїзду з дитиною за межі країни без присутності батька на оздоровлення, відпочинок та екскурсії; спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не перешкоджають безпосереднього фізичного спілкування, без обмеження в часі; у свята: дні народження (самої дитини, батька, діда, бабусі, дядька, племінників, інших родичів по материнській лінії), Новий рік, 9 травня, Різдво, Великдень і т.д.; у період хвороби доньки безперешкодне відвідування за місцем її фактичного знаходження; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. У 2009 році народилась спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2018 року позивач та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Після припинення відносин дитини спочатку залишилась проживати разом з матір`ю. Згодом відповідач забрав дитину до себе. З липня 2020 року відповідач перешкоджає позивачу приймати будь-яку участі у вихованні спільної дитини, перешкоджає спілкуванню з дитиною. Позивач має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце роботи та постійний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно. Також позивач на користь відповідача сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі частини від усіх видів доходів щомісячно. Усі намагання позивача нормальним, мирним шляхом врегулювати спір - безрезультатні. У зв`язку із чим позивач була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.10.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (головуючий Шестак О.І.)

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 року цивільну справу прийнято у провадження судді Хайкіна В.М. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.09.2021 року закрито підготовче судове засідання у вказаній справі та призначено до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Від представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Бережнової Ю.Є. до суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання з проханням розгляд справи проводити без участі позивача та її представника, позивні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав.

Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника, а також надав висновок щодо встановлення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

У 2009 році у сторін по справі народилась спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 18.09.2009 року, згідно якого батьками дитини є сторони по справі.

ОСОБА_5 05.06.2019 року уклала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , після укладення шлюбу прізвище позивача - ОСОБА_7 .

Позивачем підтверджено той факт, що спільна дитина ОСОБА_4 проживає разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок суду під час оцінки обставин справи та вирішення питання про участь обох батьків у вихованні дитини полягає у необхідності керуватися положеннями частини першої статті 151 СК України, відповідно до якої батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Таким чином, ОСОБА_3 , як мати дитини, має право на переважне особисте здійснення виховання своєї дитини. При цьому мати дитини має право не тільки на участь у вихованні, а й на спільне з батьком визначення та обрання форм та методів виховання дитини, як це передбачене частиною 3 статті 151 СК України, відповідно до якої батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статті 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що "в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини". Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із тлумачення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси самої дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Зазначене свідчить про необхідність батькам йти на взаємні поступки та компроміси задля найкращого забезпечення інтересів дитини.

При цьому, особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому суд вважає за необхідне визначити спосіб участі батька у вихованні сина.

Недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не може бути підставою для відмови йому в спілкуванні з нею. Такий висновок зробив Верховний Суд в постанові від 1 квітня 2020 року №686/667/17.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При цьому, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Матеріалами справи не встановлено, що позивач характеризується негативно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, навпаки позивач працює в ТОВ «Харбуд-Компані» на посаді заступника директора, за місцем роботи характеризується позитивно.

Позивач ОСОБА_3 має постійне місце проживання: АДРЕСА_2 . Умови проживання добрі, квартира зі всіма комунальними зручностями, зроблено ремонт, житло оснащено необхідними меблями і побутовою технікою, для дитини виділено окрему кімнату, кімната з ремонтом, в наявності необхідні меблі, в житлі чисто, затишно. Вказане підтверджує акт обстеження умов проживання №2 від 11.01.2021 року.

Також, згідно виконавчого листа №638/17046/18 від 16.05.2019 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів доходів відповідача ОСОБА_3 щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 12.03.2020 року заборгованість по сплаті аліментів боржника ОСОБА_3 відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості від 12.03.2020 року.

Позивач ОСОБА_3 спілкується з класним керівником дочки у телефонному режимі та за допомогою вайбер цікавиться навчанням дитини, відвідуванням навчального закладу, станом її здоров`я.

Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 17.06.2021 року, щодо встановлення порядку участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , представник органу опіки та піклування вважає за доцільне встановити порядок участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки, визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділі місяця з 14:00 до 18:00 за згодою дитини.

Суд вважає, що мати дитини має право на спілкування з дочкою, однак це не повинно заважати нормальному розвитку дитини. Тому слід створити умови для одночасного спілкування з дитиною обох з батьків. Зважаючи на те, що дитина має незначний вік, враховуючи висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 17.06.2021 року, щодо встановлення порядку участі матері дитини з дочкою, відносини батьків між собою та режим дитини, суд вважає необхідним встановити позивачу наступний спосіб її участі у вихованні та спілкуванні з дитиною: перша, третя субота та друга, четверта неділі місяця з 14:00 до 18:00 кожного місяця за згодою дитини, без присутності батька дитини - ОСОБА_2 , а також шляхом проведення спільного із дитиною відпочинку під час відпустки строком не менше десяти календарних днів щороку з урахуванням особливостей такого відпочинку, стану здоров`я дитини, рекомендацій лікарів та за домовленістю між батьками дитини.

Стосовно позовних вимог щодо дозволу на проведення зустрічей у свята та у період хвороби доньки безперешкодне відвідування за місцем її фактичного знаходження, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо того, що вона усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, оцінивши бажання спілкування з дочкою, моральні якості, вважає, що вимоги про відвідування дитини під час хвороби та зустрічей на свята має вирішуватися сторонами в кожному випадку окремо та з урахуванням інтересів дитини. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про спільний відпочинок позивача разом з дитиною з правом виїзду з дитиною за межі країни без присутності батька суд звертає увагу, що єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Із висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 17.06.2021 року встановлено, що малолітня ОСОБА_8 надала до Департаменту служб заяву, в якій зазначила, що ніколи не хоче бачити матір.

Аналізуючи вказане, суд дійшов до висновку що проведення зустрічей матері з дитиною, згідно графіку, який зазначений самим позивачем у позовній заяві є досить тривалим та не відповідає інтересам дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина не має повноцінного контакту з матір`ю, а тому це може і може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Для налагодження довірливих відносин між матір`ю і дитиною необхідний час для формування у дитини почуття безпеки і підтримки з боку матері.

Також суд зазначає, що мати, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини, а тому суд вважає, що немає підстав для обмеження позивача у спілкуванні з дочкою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку без обмеження у часі.

Наприкінці, суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Між сторонами по справі в присутності дитини неприпустимі будь-які конфлікти між ними, та суд роз`яснює, що вони не позбавлені можливості самостійно, за взаємною згодою та у позасудовому порядку, визначати додаткові способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною, а також збільшувати встановлений судом час спілкування, а також відповідач повинен дотримуватися режиму виховання, розвитку і відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні дитиною та встановлення участі у вихованні дитини підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 11-13, 81, 141, 265 ЦПК України, ст. 19, 141, 153, 155, 157, 159 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні дитиною та встановлення участі у вихованні дитини - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Усунути перешкоди ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити порядок участі у вихованні дитини згідно з наступним графіком:

-перша, третя субота та друга, четверта неділі місяця з 14:00 до 18:00 кожного місяця за згодою дитини, без присутності батька дитини - ОСОБА_2 , а також шляхом проведення спільного із дитиною відпочинку під час відпустки строком не менше десяти календарних днів щороку з урахуванням особливостей такого відпочинку, стану здоров`я дитини, рекомендацій лікарів та за домовленістю між батьками дитини;

-необмежене спілкування матері - ОСОБА_3 з дочкою - ОСОБА_4 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, що приймала участь у справі, але не була присутньою під час проголошення рішення в той самий строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: