ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2023 року

м. Харків

справа №643/13732/21

провадження №22-ц/818/580/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П, Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус ХМНО Лавінда Наталія Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус ХМНО Лавінда Наталія Олександрівна про визнання договору недійсним,-

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - Шамраєва Максима Євгеновича та ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2022 року, постановлене суддею Афанасьєвим В.О.,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір про розірвання договору позики від 29 грудня 2020 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2022 року позов задоволено. Визнано недійсним договір про розірвання договору позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О. 26 лютого 2020 року, за реєстровим № 591, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О. 29 грудня 2020 року за реєстровим № 4186.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Шамраєва М.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Також просить постановити окрему ухвалу відносно судді ОСОБА_7 через допущені порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд не з`ясував змісту доручення, оскільки метою договору доручення є здійснення повіреним прав довірителя. Зауважує, що суд не отримав правдиві свідчення від сторін, звернув увагу лише на доводи і зміст позову. Також, суд не з`ясував, на яких підставах та з якою метою був розірваний договір застави, який забезпечував виконання зобов`язань за договором позики. Висновки суду щодо сумніву в справжності підпису ОСОБА_3 в договорі про розірвання договору застави, оскільки він нотаріально не посвідчений є хибними. Неможливість підписання договору про розірвання самим ОСОБА_1 була через його особисте небажання. Щодо непередання грошових коштів ОСОБА_1 , то в суді було з`ясовано, що при передачі грошових коштів розписка про їх отримання не видавалась, а ні ОСОБА_1 , а ні його представнику ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що довіреністю наданою ОСОБА_1 своєму повіреному ОСОБА_3 було передбачено необхідні та достатні повноваження повіреного на припинення зобов`язань за договором позики у зв`язку з його виконанням, шляхом укладення договору про розірвання договору позики. Дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надала письмову згоду, посвідчену приватним нотаріусом, на укладення договору про розірвання договору позики. Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (в особі свого повіреного) уклавши договір про розірвання договору позики, вчинили необхідний обсяг дій, які свідчать про їх достатню обачність в отриманні підтвердження виконання зобов`язань. Звертає увагу, що договір про розірвання був нотаріально посвідчений та укладений у той же день, що і видана довіреність та надана згода дружини позикодавця. Сторонами було погоджено саме таке припинення зобов`язань як договір про розірвання договору позики. В подальшому було укладено договір про розірвання Договору застави майнових прав, який особисто підписаний ОСОБА_1 . Отже, позивач прийняв всі зобов`язання які були виконані, та в свою чергу припинив по ним правовідносини.

Відзиву на апеляційні скарги не надходило.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували виконання договору позики, а, отже, спірний договір про розірвання договору позики є недійсним.

Судова колегія не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 26 лютого 2020 року між ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Лавінда Н.О. за реєстровим номером № 591.

26 лютого 2020 року був укладений Договір застави майнових прав за Договором відступлення прав вимоги № 28-12/18 від 28.12.2018 року між ТОВ «АКСІОМА», з однієї сторони, та ОСОБА_2 з другої сторони, ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , з третьої сторони. Цим договором забезпечувалося виконання зобов`язання за Договором позики.

29 грудня 2020 року ОСОБА_1 (Довіритель) надав ОСОБА_3 (Повірений) довіреність на представництво інтересів Довірителя перед будь-якими фізичними та/або юридичними особами, у тому числі перед державними реєстраторами прав на нерухоме майно та державними реєстраторами юридичних осіб, нотаріусами, з питань, що стосуються розпорядження майном Довірителя, майновими правами Довірителя, а саме під час укладення/здійснення правочинів у формі договорів, договорів про внесення змін, договорів про розірвання, тощо, у тому числі договорів позики, позички, уступки права вимоги (цесіїї), зарахування зустрічних однорідних вимог, обтяження нерухомого та рухомого майна, у тому числі майнових прав, виключно зі ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та/або Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСІОМА» (ідентифікаційний код юридичної особи: 31940888), та/або Risam Capital Partners LTD (реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

На підставі цієї довіреності, 29 грудня 2020 року ОСОБА_3 уклав зі ОСОБА_2 договір про розірвання договору позики від 26 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О..

Із п. 1 вищезазначеного Договору вбачається, що Сторони, за взаємною згодою, прийняли рішення розірвати договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О., 26 лютого 2020 року, за реєстровим № 591, з підстав передбачених статтею 599 ЦК України. У зв`язку із розірванням цього договору позики, сторони ніяких претензій у тому числі матеріальних одна до одної не мають.

В п.3 договору зазначено, що даний договір укладається за згоди гр. ОСОБА_5 - дружини позикодавця, справжність підпису якої засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. 29.12.2020 за реєстровим №5415.

30 грудня 2020 року між ТОВ «АКСІОМА» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з другої сторони та ОСОБА_1 , з третьої сторони, було укладено Договір про розірвання Договору застави, яким було забезпечено виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за Договором позики від 26.02.2020.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 не передав йому отримані грошові кошти. Договір від 29.12.2020 є недійсним, оскільки ОСОБА_2 не виконав взятих на себе зобов`язань.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Виходячи із презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України, частина третя статті 215 ЦК України) обов`язок доказування недійсності правочину покладається на сторону, яка його оспорює.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Вказаний правовий висновок узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі №905/1227/17.

Статтею 232 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Законодавцем визначено, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) його настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів. Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 238 ЦК України визначено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 (Довіритель) надав ОСОБА_3 (Повірений) нотаріально посвідчену довіреність.

За змістом вказаної довіреності довіритель надає, а повірений має право від імені довірителя здійснювати представництво інтересів Довірителя перед будь-якими фізичними та/або юридичними особами, у тому числі нотаріусами, з питань, що стосуються розпорядження майном Довірителя, майновими правами Довірителя, а саме під час укладення/здійснення правочинів у формі договорів, договорів про внесення змін, договорів про розірвання, тощо, у тому числі договорів позики, позички, уступки права вимоги (цесіїї), зарахування зустрічних однорідних вимог, обтяження нерухомого та рухомого майна, у тому числі майнових прав, виключно зі ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та/або Товариством з обмеженою відповідальністю «АКСІОМА» (ідентифікаційний код юридичної особи: 31940888), та/або Risam Capital Partners LTD (реєстраційний номер НОМЕР_2 ).

В той же день 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 від імені якого діяв ОСОБА_3 , на підставі зазначеної довіреності уклав зі ОСОБА_2 договір про розірвання договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О. 26 лютого 2020 року.

30 грудня 2020 року між ТОВ «АКСІОМА» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з другої сторони та позивачем, з третьої сторони, було укладено Договір про розірвання Договору застави, яким було забезпечено виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за Договором позики від 26.02.2020 року.

Судом також встановлено, що для укладення оспорюваного договору дружиною позивача, ОСОБА_5 була надана нотаріально посвідчена заява від 29.12.2020 року, в якій остання надала свою згоду на укладення договорів про зміну та/або договір про розірвання до Договору позики від 26.02.2020 року. Зазначила, що всі умови договору їй відомі.

Тотожну заяву було надано і дружиною ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч зазначеним вимогам закону позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про наявність в діях ОСОБА_3 умисних дій, які суперечили б інтересам довірителя ОСОБА_1 .

Під час укладення оспорюваного договору про розірвання договору позики, ОСОБА_3 діяв на підставі наданої йому довіреності в межах наданих йому повноважень.

Посилання позивача на неотримання ним коштів за договором позики не є підставою для визнання договору про розірвання договору позики недійсним, який укладений представником в межах наданих повноважень, за згодою дружини позивача, та посвідчений нотаріально.

Позивачем не спростовано презумпції правомірності оспорюваного правочину.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, пославшись на відсутність доказів виконання договору позики.

Зазначені судом обставини не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним. А права позивача можуть бути захищені в інший спосіб.

Тому рішення суду підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

При цьому судова колегія не вбачає підстав для винесення окремої ухвали відносно судді ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у сумі 1362,00 грн, ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги було сплачено 1362,00 грн, зазначені витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Шамраєва Максима Євгеновича та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1362,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1362,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 15.06.2023 року.