Справа № 559/1358/23
Провадження № 2/559/393/2023
13 червня 2023 року м. Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей,
ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є батьком двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти народжені під час різних шлюбів, обидва шлюби станом на подання позову до суду розірвані. На виконанні у ВДВС Рівненського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист №2-3494 від 19.06.2008, виданий Рівненським міським судом про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2008 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно судового наказу Дубенського міськрайонного суду №559/1849/18 з позивача також стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття. 02 жовтня 2018 року заступником начальника Дубенського ВДВС відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів, постановою заступника начальника Дубенського ВДВС від 02.10.2018 звернено стягнення на заробітну плату позивача. Вважає, що даний судовий наказ не відповідає нормам чинного законодавства через неповноту даних. Поданих стягувачем до суду, розмір аліментів має бути змінено. На сьогоднішній день матері дітей, які є відповідачами по даній справі - працевлаштовані, проходять військову службу у ЗСУ, мають хороший стабільний дохід, тому відповідно і покращився матеріальний стан отримувачів аліментів, що є окремою підставою для зміни розміру аліментів. При цьому, з доходу позивача в загальному стягується 50 % на утримання двох дітей. Він не заперечує проти сплати аліментів і виконує цей обов`язок. Однак, вважає, що розмір аліментів має бути зменшений. Половина його доходу на сплату аліментів ставить його в скрутне матеріальне становище. Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідачів на утримання дітей з загального розміру у 1/2 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини усіх видів його доходу на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою суду від 03.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 29.05.2023 витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області довідку про доходи ОСОБА_3 за останні 12 місяців.
Позивач в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.
Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. До суду повторно подала заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи сімейними обставинами. Разом з тим, доказів поважності неявки до суду не надала. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Тому суд визнає її повторну неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.
Згідно ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. -
Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Судом встановлено, що позивач та відповідачка ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8,12).
Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, виконанні у ВДВС Рівненського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист №2-3494 від 19.06.2008, виданий Рівненським міським судом про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.03.2008 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16).
Крім того, судом встановлено, що позивач та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7, 9-11).
Згідно судового наказу Дубенського міськрайонного суду №559/1849/18 з позивача також стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).
На виконання вказаного судового наказу, 02.10.2018 заступником начальника Дубенського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Кононюк В.О. відкрито виконавче провадження №57326643. В межах вказаного виконавчого провадження постановою заступника начальника Дубенського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області Кононюк В.О. від 02.10.2018 року звернено стягнення на заробітну плату позивача (а.с.14,15).
Згідно довідки, виданої ТВО командира в/ч НОМЕР_3 полковником ОСОБА_7 № 561 від 07.03.2023 року, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 з 18.01.2019 року по даний час. Загальна сума його доходу за період з січня 2022 року по лютий 2023 року становить 730 854,87 грн. (а.с.17,18).
Відповідачка ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 з 02.03.2019 року по даний час. Загальна сума її доходу за період з січня 2022 року по лютий 2023 року становить 563 741,67 грн (а.с.23, 23 зворот).
Згідно інформації, наданої Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, загальна сума доходу ОСОБА_3 за період з 01.01.2022 по 31.03.2023 становить 1 056 729, 81 грн, в тому числі аліменти 128 463,78 грн (а.с.53-57).
Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стаття 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
В той же час згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей в загальному розмірі становить 1/2 частини його доходу, що не відповідає нормам матеріального права та ставить його в скрутне матеріальне становище. Поряд з цим, в обґрунтування позовних вимог позивачем вказувалось як підстава для звернення до суду з вказаним позовом, наявність у останнього хронічного захворювання бронхіальної астми ІІ ступеня, круглорічного алергічного риніту, що потребує періодичного обстеження та лікування.
Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів.
Приймаючи до уваги положення ч.2 ст.182 СК України, суд вважає необхідним та доцільним змінити розмір аліментів та стягнути з позивача на користь відповідачів аліменти на утримання дітей, у розмірі по 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на кожну дитину але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним. Разом з тим, це гарантований розмір аліментів, який становить у загальному 1/3 частину доходу на двох дітей, що повністю відповідає інтересам дітей та достатній для їх забезпечення для розвитку.
На думку суду сплата аліментів у такому розмірі не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей та прав позивача.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Щодо сплати судового збору, то як позивач, так і відповідачки є військовослужбовцями, а відтак на підставі п. 12. ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 81, 258, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 141, 180-185, 192 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», суд
позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт НОМЕР_6 від 17.02.1998 року, зареєстрована адреса првоживання в/ч НОМЕР_7 , м. Очаків, Миколаївської області) про зменшення розміру аліментів на утрммання дітей задоволити.
Зменшити розмі аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі:
виконавчого листа №2-3494, виданного Рівненським міськми судом від 19 червня 2008 року, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частина усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
судового наказу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/1849/18 від 21.09.2018 року, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частина усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.В. Панчук