Номер провадження: 22-ц/813/1973/23
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Похвалітова Олександра Юрійовича та правонаступника Одеської митниці Держмитслужби Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича під час виконання судового рішення по справі №2-1139/06, стягувач - Одеська митниця,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність виконавця, посилаючись на те, що на виконанні Другого Київського ВДВС знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеської митниці боргу у розмірі 2 351 722,24 грн. Разом з тим, ухвалою господарського суду Одеської області від 13.04.2021 року звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. За цією ухвалою, вимоги, що не задоволені через недостатність майна боржника та вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений законом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. За цих обставин, ОСОБА_1 звернувся до виконавця із заявою від 13.05.2021 року про закриття виконавчого провадження, однак виконавець Кудряшов П.Ю. листом від 25.05.2021 року відмовив у закритті виконавчого провадження, посилаючись на те, що обставини, які зазначені в резолютивній частині ухвали не передбачені для завершення виконавчого провадження. Тоді ОСОБА_1 повторно звернувся до виконавця із заявою від 23.06.2021 року про закриття виконавчого провадження з цих самих обставин, однак виконавець на цю заяву не відреагував. Такі дії виконавця, щодо не закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 вважає неправомірними та такими, що порушують його конституційні права, у зв`язку з чим просив визнати неправомірною бездіяльність Другого Київського ВДВС щодо незакінчення виконавчого провадження та просив зобов`язати Другий Київський ВДВС закінчити виконавче провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича під час виконання судового рішення по справі №2-1139/06, стягувач - Одеська митниця - задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у незакінченні виконавчого провадження № 21445723, по якому боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а стягувачем - Одеська митниця.

Зобов`язано Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчити виконавче провадження № 21445723, по якому боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а стягувачем - Одеська митниця.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, старший державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Похвалітов Олександр Юрійович та правонаступник Одеської митниці Держмитслужби Державна митна служба України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року скасувати та відмовити скаржнику у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 21.11.2023 року на 16.00 годину, представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби та Косой П.І. до суду не з`явились, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Будучи присутній в судовому засіданні представник Державної митної служби України Чакір В.О. не заперечувала проти розгляду справи за тією явкою, яка фактично відбулася.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що вказана справа знаходиться в провадженні апеляційного суду ще з грудня 2021 року, та враховуючи відсутність від сторін клопотань про вікладення розгляду справи та усвідомленість її учасників, зокрема державного виконавця та ОСОБА_1 про судове засідання на 21.11.2023 року на 16:00 годину, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 15 вересня 2006 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської митниці матеріальну шкоду у розмірі 2 351 722, 24 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської митниці судові витрати у розмірі 1 700 грн.

На виконання рішення 08.11.2006 року видано виконавчий лист (а.с.20-21).

Постановою заступника начальника другого Київського ВДВС ОМУЮ Плахутою Д.В. від 20.09.2010 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Одеської митниці грошової суми у розмірі 2 351 722, 24 грн. (а.с.22).

03.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника на підставі ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.09.2020р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Сєдову Наталю Іванівну.

Ухвалою попереднього засідання суду від 24.12.2020р. зазначено розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а саме: ОСОБА_2 120000,00 грн. (основний борг), 4204, 00 грн. (судовий збір).

14.01.2021р. від керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Сєдової Н.І. надійшло клопотання про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів боржника.

Постановою Господарського суду Одеської області від 14.01.2021р. припинено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , припинено повноваження керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Сєдової Наталі Іванівни, визнано банкрутом ОСОБА_1 , введено процедуру погашення боргів ОСОБА_1 , призначено керуючим реалізацією майна боржника ОСОБА_1 арбітражного керуючого Сєдову Наталю Іванівну.

15.02.2021р. арбітражним керуючим Сєдовою Н.І. подано звіт керуючого реалізацією майна боржника, в якому остання просила суд затвердити вказаний звіт, завершити процедуру погашення боргів боржника, закрити провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , прийняти рішення про звільнення фізичної особи ОСОБА_1 від боргів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.04.2021 року серед іншого затверджено звіт керуючого реалізацією майна ОСОБА_1 арбітражного керуючого Сєдової Н.І. Завершено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Закрито провадження у справі №916/2257/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Звільнено фізичну особу ОСОБА_1 від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині. Вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Протягом п`яти років після визнання фізичної особи банкрутом не може бути відкрито провадження у справі про неплатоспроможність за її заявою, крім випадку, якщо боржник погасив усі борги в повному обсязі у порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства. Припинено повноваження керуючого реалізацією майна арбітражного керуючого Сєдової Н.І. (а.с.09-13).

Посилаючись на вказану ухвалу, ОСОБА_1 звернувся до виконавця із заявою від 13.05.2021 року про закриття виконавчого провадження, обґрунтовуючи заяву тим, що на підставі цієї ухвали ОСОБА_1 звільнений від боргів, а вимоги, які не задоволені через недостатність майна боржника, та вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (а.с.23-24).

Листом від 25.05.2021 року державний виконавець другого Київського ВДВС Кудряшов П.Ю. відмовив ОСОБА_1 у закритті виконавчого провадження, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.04.2021 року не встановлено, що боржника визнано банкрутом, обставини, які зазначені у резолютивній частині ухвали не передбачені для завершення виконавчого провадження. Крім того, виконавцем роз`яснено, що ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено завершення виконавчих проваджень по банкрутству так як, п.8 ч.1 ст.39 виключено на підставі Кодексу України з процедур банкрутства (а.с.33).

Не погоджуючись з думкою виконавця, ОСОБА_1 вдруге звернувся із заявою від 23.06.2021 року до виконавця, в якій просив виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, винести постанову про закінчення виконавчого провадження та повернути виконавчий документ стягувачу, посилаючись на п.4 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом та на ч.7 ст..9 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно якої відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів (а.с.37-38).

У зв`язку з тим, що виконавець відмовляється закінчувати виконавче провадження та на його заяву від 23.06.2021 року не відповідає, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність виконавця.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з обґрунтувань наведених ОСОБА_1 .

Проте колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст..447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до ст.. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

Відповідно до ст.. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом скарги є те, що державний виконавець відмовляється закінчувати виконавче провадження № 21445723 на підставі ухвали Господарського суду Одеської області від 13.04.2021 року, якою фізичну особу ОСОБА_1 було звільнено від боргів, а вимоги, які не задоволені через недостатність майна боржника, та вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Частиною 1 ст..39 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено перелік підстав для закінчення виконавчого провадження. Так, виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника;

19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;

19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно.

Таким чином вбачається, що ті обставини, які наводить апелянт наявність ухвали Господарського суду Одеської області від 13.04.2021 року про звільнення фізичної особи ОСОБА_1 від боргів, не є у розумінні ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» підставою для закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.04.2021 року фізична особа ОСОБА_1 звільнений від боргів (окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи), а існуючі борги, які не задоволені через недостатність майна боржника, та вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Заявник звертаючись до державного виконавця із заявою про закриття провадження вказував в якості підстави визнання його банкрутом, на що отримав відмову, що така підстава для завершення виконавчих проваджень у зв`язку з банкрутством (п.8 ч.1 ст.39 Закону) з 2018 року виключена з відповідної статті профільного Закону.

Разом з тим визнання боржника банкрутом вже передбачає звільнення його від боргів (окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи), а також що існуючі борги, які не задоволені через недостатність майна боржника, та вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження).

Тому заявник не позбавлений вимагати закриття виконавчого провадження саме у зв`язку з визнанням виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 523/14396/19 зазначено, що «чинне процесуальне законодавство України не наділяє суди повноваженнями щодо зобов`язання державних виконавців вчиняти або утриматися від вчинення певних виконавчих дій, що разом з тим не звільняє державного виконавця від обов`язку усунути порушення, встановлені судовим рішенням».

За таких обставин, ухвалу слід скасувати, а скаргу залишити без задоволення, роз`яснивши заявнику про його право подати до державного виконавця заяву про закриття провадження з підстав визнання господарським судом в порядку процедури банкрутства виконавчих документів відносно нього такими, що не підлягають виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Похвалітова Олександра Юрійовича задовольнити частково.

Апеляційну скаргу правонаступника Одеської митниці Держмитслужби Державної митної служби України в особі відокремленого підрозділу Одеської митниці - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича під час виконання судового рішення по справі №2-1139/06, стягувач - Одеська митниця залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 08.12.2023 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова