Справа № 489/4095/23
Провадження № 2/489/1720/23
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка приймає участь в розгляді справи в режимі відеоконференції,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

бухгалтера ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» - Фіш О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» про зобов`язання нарахувати і виплатити заробітну плату та моральну шкоду,

встановив:

24.07.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект», відповідно до якого просить суд нарахувати та виплатити їй недоплачену заробітну плату у зв`язку із зменшенням тривалості робочого часу, починаючи з лютого 2020 року по березень 2023 року у розмірі 470 655,70 грн. та компенсацію завданої моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача у розмірі 500 000,00 грн. Також просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу за послуги адвоката зі складання позовних заяв, апеляційної скарги при розгляді судом справи № 489/6455/20 та за складання позовної заяви по даній справі. Крім того, позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів у відповідача.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що з 1983 року вона працює в ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект», займані нею посади неодноразово змінювались та з 2016 року вона була переведена на посаду інженера з цінового аналізу у відділ електронних торгів і цінового аналізу. Згідно наказу ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» «Про зміну істотних умов праці інженера з цінового аналізу ОСОБА_1 » № 438-08-к від 07.02.2020 відповідач, на переконання позивача, незаконно змінив істотні умови її праці, перевівши її на чотири години роботи в тиждень з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу. До набрання чинності вказаним наказом ОСОБА_1 працювала повний робочий день (8 годин) п`ять днів на тиждень з оплатою пропорційно відпрацьованого часу. Постановою Миколаївського апеляційного суду вищевказаний наказ відповідача визнано незаконним (цивільна справа № 489/6455/20). Наказом № 31-01-К від 17.02.2023 «Про визнання незаконним та скасування наказу від 07.02.2020 № 438-08-К відповідачем визнано незаконним та скасовано наказ «Про зміну істотних умов праці інженера з цінового аналізу» № 438-08-к від 07.02.2020». Однак в даному наказі немає посилань на компенсацію різниці заробітної плати за час дії скороченої тривалості робочого часу. За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен сплатити їй різницю в заробітній платі за вимушену працю в умовах скороченого робочого часу. Також позивач зазначає, що вона вимушена була перебувати у відпустках, які не використала за роки своєї роботи. Наголошувала на тому, що відповідач не надавав їй роботи, робочих завдань та робочого місця, фактично змушуючи її звільнитись. Зазначала про те, що не використовувала б належні її відпустки, якби працювала повний робочий день весь тиждень. ОСОБА_1 посилалась на те, що в результаті створення негативних умов праці та постійні стреси на робочому місці, відсутність нормального заробітку, постійний пошук додаткових джерел для забезпечення себе та членів своєї родини, вона отримала хронічні захворювання: деформуючий остеоартроз, поліостеоартроз з переважним ураженням дрібних суглобів стоп та кістей рук, варикозну хворобу нижніх кінцівок. За цей період їй було встановлено діагноз ДЕ 2 ст. Вимушена праця в таких умовах, відсутність коштів на лікування та життєзабезпечення, вплинули на її психологічний стан, виникла тривожність, страх за майбутнє, порушився сон, вона перебувала на лікарняних. Позивач вважає, що внаслідок протипраних дій відповідача їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 500 000,00 грн.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; витребувано у ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект»: витяги із штатного розпису за посадою інженера з цінового аналізу у відділі електронних торгів і цінового аналізу ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» і зазначенням посадового окладу за період з 07.02.2020 по 31.03.2023; дані (довідку із помісячним розрахунком нарахованої та фактично отриманої заробітної плати ОСОБА_1 ) за період з 07.02.2020 по 31.03.2023; розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням періодів відпусток, лікарняних, відряджень (згідно табелю обліку робочого часу) за період з 07.02.2020 по 31.03.2023 без урахування наказу № 438-08-к від 07.02.2020 «Про зміну істотних умов праці інженера з цінового аналізу»; витяг з табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 за період з 07.02.2020 по 31.03.2023 (копію табелю із зазначенням фактично відпрацьованих днів та часу за цей період, а також періодів відпустки, лікарняних, відряджень, тощо із розшифровкою відміток у табелі).

16.08.2023 від представника відповідача ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» на адресу суду надійшли витребувані матеріали.

16.08.2023 на адресу суду від представника ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що раніше ОСОБА_1 вже зверталась до суду з позовом до ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» щодо аналогічних обставин, в результаті якого Миколаївським апеляційним судом було винесено постанову від 23.01.2023 по справі № 489/6455/20. Вважає, що обставини, встановлені судом при розгляді вказаної справи, мають преюдеційне значення для цієї справи і навіть можуть бути підставою для закриття провадження у даній справі. Крім того відповідач вважає, що на підставі скасованого раніше наказу № 438-08-к від 07.02.2020 було змінено істотні умови праці позивача ОСОБА_1 , а діюче законодавство не передбачає виплати різниці в заробітку в разі зміни істотних умов праці, зокрема встановлення неповного робочого часу при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Також відповідач вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення компенсації моральної шкоди, оскільки до позовної заяви не долучено будь-яких доказів на підтвердження того, що погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 сталося в результаті дій/бездіяльності ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект». Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката по справі № 489/6455/20, відповідач вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до положень ЦПК України компенсації підлягають лише витрати на правничу допомогу по справі яка, розглядається, а не по іншим справам.

23.08.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення та заперечення на докази, подані відповідачем, згідно яких позивач повторно підтверджує обставини, викладені у позові, та спростовує твердження представника відповідача що заявлені нею вимоги аналогічні тим, що були розглянуті судом по справі № 489/6455/20. Посилається на те, що наказ № 438-08-к від 07.02.2020 скасовано, проте відновлення її прав не відбулось, в зв`язку з чим вона повторно змушена звернутись до суду з даним позовом. Також позивач звертала увагу суду на те, що не згодна з розрахунком належної їй до виплати заробітної плати за оскаржуваний період, наданим на запит суду представником відповідача, вважає його недостовірним, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

28.08.2023 на адресу суду від третьої особи АТ «Українська оборонна промисловість» надійшли письмові пояснення щодо позову, згідно яких останнє вважає що позовні вимоги є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

30.08.2023 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено ухвалу, відповідно до якої позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху в зв`язку з несплатою судового збору за заявлені позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди.

04.09.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, згідно якої вона просила долучити до матеріалів справи заяву про зменшення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, зменшивши її розмір до 250 000,00 грн., та квитанцію про сплату судового збору.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.09.2023 представник позивача адвокат Третьякова Я.Ю. приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

21.08.2023 від АТ «Українська оборонна промисловість» надійшла заява про процесуальне правонаступництво, згідно якої третя особа повідомляє про те, що 21.03.2023 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 441 «Про утворення акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість», якою передбачено утворення АТ «Українська оборонна промисловість» шляхом перетворення ДК «Укроборонпром», . Абзацом 2 п. 1 Статуту АТ «УОП» встановлено, що з дня його державної реєстрації товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків ДК «Укроборонпром». 28.06.2023 відбулась державна реєстрація АТ «Українська оборонна промисловість». Посилаючись на викладене, просив суд злучити АТ «Українська оборонна промисловість» до участі у справі як правонаступника Державного концерну «Укроборонпром».

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.09.2023 суд перейшов від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи - до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі правонаступника третьої особи Державного концерну «Укроборонпром» - Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість».

18.10.2023 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині компенсації моральної шкоди з 250 000,00 грн. до 400 000,00 грн., до якої долучено квитанцію про сплату судового збору.

У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.11.2023 судом прийнято до свого провадження заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про збільшення позовних вимог у справі № 489/4095/23 за її позовом до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» про зобов`язання нарахувати і виплатити заробітну плату та моральну шкоду.

15.11.2023 від представника ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» на адресу суду повторно на виконання ухвали суду надійшли витребувані відомості, а саме: довідка із помісячним розрахунком та фактично отриманої позивачем заробітної сплати; довідка про загальну суму фактично отриманої заробітної плати ОСОБА_1 ; довідка про суму заробітної плати ОСОБА_1 без врахування наказу № 438-08-к від 07.02.2020.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.11.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Третьякова Я.Ю., яка приймає участь розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Наголошувала, що після скасування наказу постановою суду і наказом відповідача становище ОСОБА_1 щодо тримання належної заробітної плати за період дії незаконного наказу жодним чином не відновлено.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Додатково просила оглянути в судовому засіданні матеріали справи № 489/6455/20, оскільки у відзиві є посилання на вказану справу. Також на стадії вивчення письмових доказів вона просила долучити до матеріалів справи докази ознайомлення позивача з наказом від 07.02.2020 № 438-08-К Про зміну істотних умов праці інженера з цінового аналізу, яке сталося 12.02.2020, оскільки такі обґрунтовують вірність розрахунку відповідача на запит суду, бо такий наказ почав діяти через 2 місяці з дати ознайомлення з ним позивачем, тобто з середини квітня 2020 року. Протокольними ухвалами суду від 11.12.2023 вказані клопотання були задоволені.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та допитаної у судовому засіданні бухгалтера ДП «НВКГ «Зоря» - Фіш О.І., дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

З 17.08.1983 ОСОБА_1 працює у ДП НВКГ Зоря - Машпроект:

наказом № 1150 від 18.08.1983 була прийнята на посаду нарядника у ц. 150 НВП Машпроект;

наказом № 395-к від 13.12.2011 ОСОБА_1 переведено у відділ ВОКТіМД на посаду інженера ДП НВКГ Зоря - Машпроект;

наказом № 824-08-К від 28.04.2014 ОСОБА_1 була переміщена на посаду інженера у відділ маркетингових досліджень і підготовки конкурсних торгів (ВМД і ПКТ) ДП НВКГ Зоря - Машпроект;

наказом № 697-08-к від 05.04.2016 ОСОБА_1 була переведена на посаду інженера з цінового аналізу у відділ електронних торгів і цінового аналізу (ВЕТ і ЦА) ДП НВКГ Зоря - Машпроект.

У відповідності до наказу ДП НВКГ Зоря - Машпроект від 07.02.2020 № 438-08-К Про зміну істотних умов праці інженера з цінового аналізу встановлено інженеру з цінового аналізу ВЕТ і ЦА ОСОБА_1 неповний робочий час через два місяці з дати ознайомлення її з цим наказом, з оплатою пропорційно відпрацьованого часу, з наступним режимом роботи: понеділок з 7:30 до 9:30, тривалість робочого дня - 2 години, середа з 7:30 до 9:30, тривалість робочого дня - 2 години; вівторок, четвер, п`ятниця - вільні від роботи дні; субота, неділя - вихідні.

З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлена 12.02.2020.

До набрання чинності зазначеним наказом ОСОБА_1 працювала повний робочий день (8 годин) п`ять днів на тиждень - з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу.

Не погодившись зі вказаним наказом, вважаючи його протиправним і таким, що порушує її права на гідний рівень оплати праці, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання його незаконним та скасування. Відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду від 23.01.2023 по справі № 489/6455/20 визнано незаконним та скасовано наказ ДП НВКГ Зоря - Машпроект від 07.02.2020 № 438-08-К Про зміну істотних умов праці інженера з цінового аналізу.

Посилаючись на вищенаведене, позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен сплатити їй різницю в заробітній платі за час вимушеної роботи за скороченим робочим часом. Згідно розрахунку, виконаного позивачем, який викладено в позовній заяві, загальна сума недоотриманої нею заробітної плати за період з лютого 2020 року по березень 2023 року включно складає 470 655,70 грн. В судовому засіданні представником позивача на неодноразові питання суду пояснено, що розрахунок здійснено саме за розміром посадового окладу без урахування табелю обліку робочого часу позивача, оскільки позивач була вимушена ходити у відпустки, які б вона не використовувала якби мала повний робочий день. При цьому представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що суми в її розрахунку у позові у графі «фактична заробітна плата під час дії наказу від 07.02.2020 № 438-08-К» мають технічні помилки щодо фактично триманої позивачем заробітної плати та такий розмір відповідає помісячним довідкам відповідача, що долучені позивачем до позову.

При цьому позивач зазначає про те, що її посадовий оклад згідно штатного розпису в період з січня 2020 року по грудень 2020 року складав 11 955,00 грн., а в період з січня 2021 року - 13 155,00 грн.

Згідно наказу ДП НВКГ Зоря-Машпроект від 17.02.2023 № 31-01-К Про визнання незаконним та скасування наказу від 07.02.2020 № 438-08-Квизнано незаконним та скасовано наказ ДП НВКГ Зоря- "Машпроект від 07.02.2020 № 438-08-К.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 56 КЗпП України передбачено, що за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорціонально відпрацьованому часу або залежно від виробітку. Робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників.

Судом встановлено, що укладаючи трудовий договір, сторони обумовили умови праці на загальних підставах, умови про скорочення робочого часу відсутні.

Згідно наказу від 07.02.2020 № 438-08-К позивачу ОСОБА_1 було встановлено неповний робочий час, в розмірі 4 години на тиждень (з оплатою пропорційно відпрацьованому часу), що призвело до зменшення у десять разів заробітної плати позивача, яка була обумовлена при укладенні з нею трудового договору. Ці обставини вказують на зміну умов оплати праці позивача у бік погіршення.

В подальшому вказаний наказ було визнано незаконним і скасовано на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Згідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі ст. 93 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 КЗпП України та ст. 22 Закону «Про оплату праці» роботодавець не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, установлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Стаття 103 КЗпП України передбачає, що про нові або про зміну діючих умов оплати праці у бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніше ніж за два місяці до їх упровадження або зміни.

Згідно з ч. 2 ст. 32 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва й праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - системи та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Отже зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 582/1001/15-ц (провадження № 14-286цс18).

Оскільки наказ ДП НВКГ Зоря - Машпроект від 07.02.2020 № 438-08-К про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 скасовано на підстави постанови Миколаївського апеляційного суду, обставина незаконної зміни істотних умов праці позивача в частині встановлення неповного робочого часу і відповідно незаконності неповної оплати праці є преюдиційною і не підлягає доказуванню в межах розгляду даної справи.

Отже доводи позивача про невиконання відповідачем законодавства про працю в частині неналежної оплати праці є доведеними і такими, що заслуговують на увагу.

Проте видаючи наказ № 31-01-К від 17.02.2023 «Про визнання незаконним та скасування наказу від 07.02.2020 № 438-08-К відповідачем лише визнано незаконним та скасовано наказ «Про зміну істотних умов праці інженера з цінового аналізу» № 438-08-к від 07.02.2020» (наказ містить лише 1 пункт) (а.с.21). Отже у даному наказі немає інших посилань щодо відновлення становища позивача, зокрема щодо компенсації різниці заробітної плати за час дії скороченої тривалості робочого часу.

На виконання ухвали суду про витребування доказів відповідачем ДП НВКГ Зоря - Машпроект остаточно було надано розрахунок, згідно якого вбачається, сума заробітної плати ОСОБА_1 , яку вона недоотримала в період дії наказу № 438-08-К від 07.02.2020 (за період з 07.02.2020 по 02.05.2022) складає 159 826,34 грн. При цьому відповідачем не здійснено розрахунок недоотриманої позивачем заробітної плати в період з 03.05.2022 по 31.03.2023, оскільки трудовий договір ОСОБА_1 призупинено згідно наказу ГД № 82-01-ОС від 22.04.2022 Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП НВКГ Зоря - Машпроект (а.с.242 т.1).

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача ОСОБА_2 щодо необізнаності з вказаним наказом (ГД № 82-01-ОС від 22.04.2022) ОСОБА_4 , оскільки у судовому засіданні вона підтвердила, що позивач фактично роботу з початком повномасштабного вторгнення РФ та станом на час розгляду справи на підприємстві відповідача не виконує, та не змогла пояснити інші поважні причини такого невиконання. Більш того проти таких доводів категорично заперечувала представник відповідача ОСОБА_3 , пояснивши що на такий наказ особисто посилалась позивач при перегляді справи № 489/6455/20 апеляційним судом. Більш того суд враховує, що такий наказ було видано на початку війни, коли в м. Миколаїв були активні бойові дії, і з пояснень представника відповідача про такий наказ поінформовано працівників підприємства всіма доступними, зокрема і електронними способами, що відповідає Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в редакції на час його видання.

Зокрема, ст. 7 вказаного закону в редакції від 15.03.2022 передбачала, що у період дії воєнного стану порядок організації кадрового діловодства та архівного зберігання кадрових документів у районах активних бойових дій визначається роботодавцем самостійно, за умови забезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці.

А згідно ч. 2 ст. 13 вказаного закону призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Допитана в судовому засіданні бухгалтер ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» - ОСОБА_5 пояснила, що перші надані суду довідки на виконання ухвали суду від 27.07.2023 мали помилки щодо розрахунку відпускних позивача, а другі містили технічну помилку щодо розміру недоотриманої в період дії наказу № 438-08-К від 07.02.2020 (за період з 07.02.2020 по 02.05.2022) заробітної плати, а осанні подані відповідачем довідки є уточненими та вірними (а.с.18-24, 25, 26 т. 2).

Однак на питання суду ОСОБА_5 уточнила, що сума заробітної плати ОСОБА_1 , яку вона недоотримала в період дії наказу № 438-08-К від 07.02.2020 (за період з 07.02.2020 по 02.05.2022) складає саме 159 826,34 грн. Така сума повинна бути їй виплачена додатково, з урахуванням вже отриманої позивачем заробітної плати за вказаний період у розмірі 157 273,97 грн. (а.с.18-25 т. 2), хоч у довідці і зазначено «яку би вона отримала без урахування наказу № 438-08-К від 07.02.2020» (а.с.26 т. 2).

Також на питання суду ОСОБА_5 пояснила, що в довідці відсутні додаткові суми для нарахування ОСОБА_1 недоотриманої заробітної плати за період з 02.2020 по 04.2020, оскільки наказ № 438-08-К від 07.02.2020 почав діяти для позивача через два місяці після її ознайомлення з ним 12.02.2020, тобто з 12.04.2020, а ОСОБА_1 перебувала на той час у відпустці, тому нарахування недоотриманої заробітної плати позивачем здійснено відповідачем з 05.2020; а за березень 2021 року нарахування у довідці не здійснювалось, оскільки ОСОБА_1 мала борг перед підприємством у цьому місяці, отримавши велику суму відпускних виплат наперед.

Щодо суми 5915,49 грн. у довідці, яка зазначена як «ДолгЗаРаботн» (а.с.24 т.2), ОСОБА_5 пояснила, що всім працівникам підприємства, зокрема і позивачу на картку, на початку війни виплачувався аванс за лютий і березень 2022 року у розмірі 55% окладу для підтримки працівників, тому така сума рахується за позивачем як борг перед ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект», оскільки фактично ОСОБА_1 у вказаний період не працювала.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень статті 43 ЦПК України учасники справи мають право: подавати докази, подавати заяви та клопотання, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача

Правосуддя здійснюється на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом; на засадах, згідно з якими суд повинен створювати умови і можливість для реалізації їхніх прав.

Розрахунком суми недоотриманої ОСОБА_1 заробітної плати, наданого відповідачем (а.с.26 т.2), підтверджено розмір заробітної плати, яку позивач недоотримала в період дії наказу № 438-08-К від 07.02.2020, який в подальшому було визнано незаконним та скасовано. Вказаний розрахунок позивачем не спростовано, клопотання про призначення бухгалтерської експертизи не заявлено.

При цьому суд не приймає до уваги розрахунок недоотриманих коштів, наданий позивачем ОСОБА_1 у позові, оскільки він спростовується іншими доказами, наданими представником відповідача, а також довідками про доходи, долученими до позовної заяви самою ОСОБА_1 (суми нарахованої заробітної плати за певні місяці, зазначені позивачем в здійсненому нею розрахунку недоотриманої заробітної плати, не співпадають з довідками про отриману нею заробітну плату у відповідні місяці, долучені нею ж самою до матеріалів справи).

Більш того, при його обрахуванні позивач рахувала не фактично виплачену їй заробітну плату за спірний період, як нею вказано у розрахунку, а лише нарахований їй оклад за відпрацьовані дні, без урахування інших нарахованих виплат (премій, відпускних, лікарняних, матеріальної допомоги тощо) та відрахування податків.

За таких обставин, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги право кожної особи на заробітну плату у розмірі, не нижчому того, що встановлений законом та трудовим договором, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй недоплачену заробітну плату у зв`язку із незаконним зменшенням тривалості робочого часу підлягають частковому задоволенню - за період з 07.02.2020 по 02.05.2022 в розмірі 159 826,34 грн. з підстав зазначених у мотивувальній частині цього рішення.

Щодо вимог про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди, розмір якої позивачем був неодноразово уточнений та остаточно становить 400 000,00 грн., судом встановлено наступне.

За загальним правилом, передбаченим статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 16 та 23 Цивільного кодексу України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення.

Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

У той же час суд звертає увагу, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач внаслідок порушення її трудових прав, характер немайнових втрат, зокрема, враховує тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України), та вважає, що справедливою сумою компенсації моральних страждань є 7 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу особа має право звернутися до суду (ст. 16 ЦК України).

Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний зацікавленою особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, шляхом стягнення з ДП НВКГ Зоря - Машпроект на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 7 000,00 грн.

Також позивачем було заявлено вимоги про зобов`язання відповідача компенсувати їй кошти за послуги на адвоката за складання позовних заяв, апеляційної скарги за рішенням Миколаївського апеляційного суду від 23.01.2023 по цивільній справі № 489/6455/20 та за позовну заяву за цим позовом. Акти виконаних робіт та договір надано.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи викладене, ЦПК України не передбачає можливості відшкодування судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, понесених позивачем при розгляді іншої справи. ОСОБА_6 мала можливість заявити про відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу в зв`язку з розглядом цивільної справи № 489/6455/20 при розгляді вказаної справи. Більш того, в матеріалах даної справи не міститься відомостей про те, чи були заявлені відповідні вимоги раніше (при розгляді справи № 489/6455/20) та чи були вони розглянуті судом.

Разом з тим, розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем при розгляді даної справи, суду не надано; також не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів на підтвердження таких витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Враховуючи викладене, вимоги ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є безпідставними та необґрунтованими, та в їх задоволенні необхідно відмовити.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги наведене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та те, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимоги про зобов`язання нарахувати і виплатити недоотриману заробітну плату, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073,60 грн., а також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 598,26 коп.

Керуючись ст. ст. 30, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» про зобов`язання нарахувати і виплатити заробітну плату та моральну шкоду - задовольнити частково.

Зобов`язати Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату у зв`язку із незаконним зменшенням тривалості робочого часу за період з 07.02.2020 по 02.05.2022 в розмірі 159 826,34 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот двадцять шість гривень 34 копійки).

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути з Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» на користь держави судовий збір в розмірі 1 598,26 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім гривень 26 копійок).

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект», , адреса: м Миколаїв, просп. Богоявленський, 42-А;

третя особа: Акціонерне товариство Українська оборонна промисловість, , адреса: м. Київ, вул. Дегтярівська, 36.

Повний текст рішення складено 12.12.2023.

Суддя Г.А. Микульшина