ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7459/20Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 22-ц/817/757/23 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

секретаря судового засідання Дідух М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/13254/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат ОСІВ Павло Володимирович на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.05.2023 року, постановлену суддею Марциновською І.В., за заявою ОСОБА_1 про розподіл понесених пов`язаних з розглядом справи судових витрат у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При поданні до суду відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Осів П.В., вказав, що розмір очікуваних судових витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи складає 23000 грн.

Також 13.10.2022 адвокат Осів П.В. подав заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, у якій зазначив, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у сумі 23000 грн, які поніс відповідач ОСОБА_2 , будуть подані суду у визначені ч.8 ст.141 ЦПК України строки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.10.2022 відмовлено у задоволенні позову Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

19.12.2022 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Осіва П.В. надійшло клопотання про приєднання доказів. У клопотанні зазначено, що відповідач та його представник були відсутні 14.10.2022 під час оголошення судового рішення та про результат розгляду справи дізнались лише 08.12.2022 під час ознайомлення з матеріалами справи. З урахуванням викладеного представник відповідача просив поновити строк на подання доказів, які підтверджують розмір витрат відповідача за розгляд даної справи.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.05.2023 року заяву ОСОБА_2 про розподіл понесених та пов`язаних з розглядом справи судових витрат у цивільній справі № 607/7459/20 за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою представник ОСОБА_2 - адвокат Осів П.В. подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та передати до Тернопільського міськрайонного суду для продовження розгляду справи.

Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги формальний зміст ч.8 ст.141 ЦПК України, за яким докази понесених витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а не з моменту, коли стороні стало відомо про прийняте рішення суду.

На думку апелянта, зміст ч.8 ст.141 ЦПК України передбачає за замовчуванням, що сторона є обов`язково присутньою при проголошенні рішення, відтак їй відомий і факт самого прийняття рішення і його зміст, проте законодавець не врегулював правил судочинства при ситуації, що мала місце фактично у даному випадку (сторона була відсутня при проголошенні рішення, яке відбулось наступного дня після розгляду справи), що однак не дає підстав фактично позбавляти сторону гарантованого процесуальним законом відшкодування понесених стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, судових витрат з одних лише формальних міркувань без врахування загальних принципів цивільного судочинства.

Вказує, що суд мав би керуватись за аналогією з положеннями про строки апеляційного оскарження судових рішень, оскільки відповідно до п.2 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Тобто закон визначає початок перебігу строку на апеляційне оскарження з дня проголошення судового рішення (складання повного судового рішення), при цьому закон передбачає право учасника (за умови, що повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення) на поновлення вказаного строку якщо учасник подасть апеляційну скаргу протягом певного строку з дня вручення судового рішення.

При цьому зазначає, що вихід суду до нарадчої кімнати сам по собі не означає, що рішення буде ухвалено, оскільки згідно ст.244 ЦІК України суд за певних обставин може повернутися до судового розгляду.

На думу апелянта, визначальним має значення ознайомлення учасника справи з рішенням суду (чи при оголошенні, чи при отриманні рішення) адже судові витрати відшкодовуються тій стороні, на користь якої прийнято судове рішення, відповідно, не знаючи про результат судового розгляду, - неможливо встановити доцільність подання доказів понесених витрат для ухвалення додаткового рішення про їх компенсацію.

Відзиву на апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду не надходило.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала місцевого суду вказаним вище вимогам закону відповідає.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 141 ЦПК України.

Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Осів П.В. зазначив, що у зв`язку з розглядом даної справи відповідач планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 23000 грн.

Так само у заяві про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу від 13.10.2022, яка була подана суду адвокатом Осівим П.В. безпосередньо у судовому засіданні зазначено, що докази на підтвердження таких витрат будуть подані у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відтак, приймаючи до уваги те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/7459/20 ухвалено судом 14.10.2022, визначений законодавцем п`ятиденний строк на подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу завершився 19.10.2022.

Разом з тим із заявою про приєднання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Осів П.В. звернувся до суду лише 13.12.2022, що свідчить про те, що такий строк стороною відповідача був пропущений.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, в обґрунтування пропущеного строку на подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокат Осів П.В. зазначив, що відповідач та його представник були відсутні 14.10.2022 під час оголошення судового рішення, а про результати розгляду справи дізнались лише 08.12.2022 під час ознайомлення з матеріалами справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи представника відповідача, і погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що зі змісту рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.10.2022 та протоколу судового засідання від 13.10.2022 вбачається, що представник відповідача адвокат Осів П.В. був особисто присутній у судовому засіданні під час розгляду даної справи та був обізнаний про те, що для ухвалення судового рішення суд видалився до нарадчої кімнати та повідомив учасників судового засідання про те, що проголошення судового рішення відбудеться 14.10.2022.

Указаним обставинам суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, дав належну оцінку та дійшов вірного висновку, що сторона відповідача була обізнана про те, що 14.10.2022 судом буде ухвалено рішення у даній цивільній справі та була повідомлена про дату, час та місце його проголошення. При цьому сама по собі неявка відповідача та його представника на проголошення судового рішення не свідчить про поважність причин пропуску строку для подання доказів на підтвердження понесених судових витрат та не може бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Що стосується доводів апелянта про необхідність у даному випадку застосовувати аналогію ст. 354 ЦПК України щодо поновлення строку з моменту саме отримання рішення суду, то колегія суддів зазначає, що зазначеною статтею чітко передбачені строки і обставини, при яких вони можуть бути поновлені на відміну від ч. 8 ст. 141 ЦПК України, де безальтернативно зазначено, що докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що вихід суду до нарадчої кімнати сам по собі не означає, що рішення буде ухвалено також є безпідставними, оскільки суд повідомив учасників судового засідання про те, що проголошення судового рішення відбудеться 14.10.2022.

Таким чином, враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат ОСІВ Павло Володимирович - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.05.2023 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді