Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Кондрацької Н.М.

при секретарі - Мелещенко О.В.,

за участі представника адвоката - Голубчик І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ).

Заяву обґрунтовує тим, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 08.03.2023 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_1 перебуває під арештом. Підстава обтяження: виконавчий лист № 2-5110 виданий 22.10.2009, Придніпровським районним судом про стягнення боргу на користь ЗАТ КБ «Приватбанк», в розмірі 2586,10 грн. Обтяжувач - відділ державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції, після реорганізації Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Реєстраційний номер обтяження 9742537, зареєстроване обтяження - 19.04.2010. Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 04.03.2023 діючі виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні. На його звернення до відповідача із вимогою зняти арешт з майна, отримав відповідь (лист від 27.02.2023), що строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки, тому всі виконавчі провадження знищені на підставі ч.2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби. Для зняття арешту з майна боржника рекомендовано звернутися до суду загальної юрисдикції. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника, зокрема є рішенням суду. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Доказом відсутності відносно ОСОБА_1 будь-яких виконавчих проваджень є відповідна інформація з Єдиного реєстру боржників від 04.03.2023. Накладення арешту на нерухоме майно здійснено під час виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2009 № 2-5110. Враховуючи інформацію з Єдиного реєстру боржників від 04.03.2023, вважає, що існують об`єктивні підстави для зняття арешту з усього належного йому майна.

На підставі викладеного, просить суд зобов`язати Черкаський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 14.03.2023 скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 15.05.2023, до участі у справі залучено в якості заінтересованої особи АТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 , представник скаржника адвокат Голубчик І.В. скаргу підтримав та просив її задовольнити на підставі доводів викладених у скарзі, та пояснень наданих у ході розгляду справи. Скасувати арешт на майно ОСОБА_1 , оскільки виконавче провадження на даний час завершено і заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» не має, про що свідчать відповідні довідки банку. До того ж, підтвердив, що у минулому році звертався з аналогічною скаргою до суду, яку за його заявою ухвалою суду було залишено без розгляду. Наразі, з такою ж скаргою звертається до суду повторно, оскільки ухвала про залишення без розгляду не позбавляє його такого права, а арешт на його майно так і не знято.

Представник Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили. В ході розгляду скарги було подано відзив від 15.05.2023 та 29.05.2023, у якому просили відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника скаржника, враховуючи пояснення надані учасниками процесу в ході розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 17130709 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5110 виданого 22.10.2009 Придніпровськими районним судом м. Черкаси, на виконання рішення суду від 22.09.2009 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 25986,10 грн., в ході виконання якого на майно ОСОБА_1 було накладено арешт, зокрема, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність обтяження підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 325120569 від 08.03.2023.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Положеннями ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, строки для подання скарги є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

В силу вимог ч.1ст.120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1ст.122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. (ч.1ст.123 ЦПК України).

Статтею 124 ЦПК України визначено закінчення процесуальних строків. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно ч.1ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними права не допускається.

Відповідно до п. 6 ч. 2ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема,виконувати процесуальні дії у встановлені законом строки.

Дотримання строку звернення до суду із скаргою є однією з умов для реалізації права, вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у відносинах.

Отже, чинне законодавство встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з вказаною скаргою, заявник ОСОБА_1 зазначає, що на його звернення відділ державної виконавчої служби листом від 27.02.2023 № 6984/5 (копію якого додає до матеріалів скарги) повідомив, що для зняття арешту з майна боржника необхідно звернутися до суду загальної юрисдикції, тому десятиденний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав або свобод розпочався 27.02.2023 року та завершується 09.03.2023.

Відповідно до ст. 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Однак, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 у 2022 році вже звертався до Придніпровського районного суду м. Черкаси з аналогічною скаргою на дії державної виконавчої служби про зняття арешту з його майна.

Крім того, у судовому засіданні стороною скаржника до матеріалів справи приєднано лист-відповідь Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 06.04.2022 № 1/5, надану на звернення ОСОБА_1 від 15.02.2022 із заявою про зняття арешту з його домоволодіння.

У цьому листі заявнику було роз`яснено, що виконавче провадження № 17130709 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5110 виданого 22.10.2009 Придніпровськими районним судом м. Черкаси, у якому накладено арешт, завершене 23.12.2010 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови), станом на час надання відповіді виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні. Крім того, додатково проінформовано, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, роз`яснено випадки зняття виконавцем арешту з усього майна та повідомлено про можливість зняття арешту за рішенням суду.

Тобто, вбачається, що після отримання вказаної відповіді - листа від 06.04.2022 у ОСОБА_1 почався перебіг строку, про який зазначається у ст. 449 ЦПК України.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні скарги до суду є імперативним правилом.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку скаржник при зверненні до суду із скаргою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

В силу вимог ч.ч.1,4ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Таким чином, беручи до уваги обізнаність скаржника ще у 2022 році про арешт майна та дії державної виконавчої служби, що підтверджується листом від 06.04.2022, суд вважає, що строк на вчинення процесуальної дії, зокрема, подання скарги на діяння державної виконавчої служби сплинув.

Отже, виходячи з того, що факт пропущення строків звернення до суду зі скаргою було встановлено в ході розгляду цієї скарги, а клопотання про поновлення вказаного строку не було подано та заявлено скаржником, суд приходить до висновку, що подана скарга не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.126, 447, 449 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У скарзі ОСОБА_1 на бездіяльність Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) - відмовити.

Повний текст виготовлений 05.06.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька