ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/670/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/5938/22 Категорія: 310020000 Демчик Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Чубин О.М. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що позивач перебував з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2021 з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 15.12.2020. Також, заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2021 з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 , до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10.06.2021. По вказаним вище рішенням у провадженні Центрального ВДВС у м.Черкаси ЦМУМЮ (м.Київ) перебувають виконавчі провадженні.

Також позивач зазначає, що він офіційно працевлаштований та проходить службу у Військовій частині № НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, відповідно, відрахування на виконання вказаних рішень здійснюються бухгалтерією за місцем його роботи. Так, згідно зі звітами про здійсненні відрахування та виплати з 01.07.2022 по 30.09.2022 з заробітної плати ОСОБА_1 відраховують 25% (1/4) аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та 16.67% (1/6) аліментів на утримання дружини ОСОБА_2 до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином, з заробітної плати утримується 41.67%.

При цьому, позивач зазначав, що влаштовуючи особисте життя, він тривалий час проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю. У ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.01.2022 вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 задоволені та вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_1 на утримання дружини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.12.2021. Дане рішення набрало законної сили 28.02.2022.

17.03.2022 між позивачем та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Також, відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.05.2022, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 08.12.2021. Відповідно. на користь ОСОБА_4 позивач має сплачувати із заробітної плати 50% на її утримання та утримання малолітнього сина. При цьому позивач вказав, сімейне життя не склалося, сім`я за ініціативою ОСОБА_4 розпалася, фактичних шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 сплачує щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини від свого доходу на утримання сина від першого шлюбу та аліменти у розмірі 1/6 частини на утримання першої дружини до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, одночасно позивач мусить сплачувати 1/4 частини на утримання меншого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та 1/4 частини на утримання його матері ОСОБА_4 до досягнення дитиною трьох років, а відтак коштів на своє власне забезпечення майже не залишається.

Розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання дітей та колишніх дружин є для нього непосильними. З цих підстав, просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Чубина О.М., до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судових рішень про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, а також на утримання дружини в розмірі 1/6 частини до досягнення дитиною трирічного віку, суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Та обставина, що у позивача народився син ОСОБА_5 , сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки позивачем не доведено що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не входить перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільніє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Крім того, твердження позивача, що з нього на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , не підтвердженні письмовими матеріалами справи, рішення на яке посилається позивач, в матеріалах справи відсутнє. Також, в матеріалах цивільної справи відсутні докази про відкрите виконавче провадження щодо стягнення з позивача на користь ОСОБА_4 аліментів на її утримання у розмірі частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 08.12.2021 і до набуття малолітньою дитиною ОСОБА_8 трирічного віку.

Крім того, твердження позивача, про те, що він в добровільному порядку перераховує кошти на користь ОСОБА_4 в рахунок сплати аліментів та надані копії квитанцій датовані більш ранньою датою, аніж ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, а тому суд вважав, що ці докази не є належними та допустимими.

Не погоджуючись з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати та ухвалите нове, яким позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 на її та сина утримання наявні в матеріалах справи, вказані рішення набрали законної сили, відтак, безпідставними є висновки суду першої інстанції про відсутність підтвердження письмовими матеріалами тієї обставини, що з позивача на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_9 .

Крім того, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що суду не надано достатніх доказів того, що позивач в добровільному порядку перераховує кошти на користь ОСОБА_4 в рахунок сплати аліментів. Так, скаржник вказує, що з ОСОБА_4 тривалий час не проживали однією сім`єю, відтак до ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь останньої, позивач, як батько, перераховував кошти на утримання сина. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів, починаючи з 08.12.2021, продовжив робити відповідні грошові перекази вже на виконання вказаних судових рішень.

Скаржник також зазначає, що неможливо погодитись з висновком суду про відсутність відкритого виконавчого провадження, що свідчить про те, що рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 та сина ОСОБА_9 не виконується, оскільки, після того, як ОСОБА_4 звернулась до суду про стягнення з позивача на її користь аліментів, останній продовжив перераховувати їй кошти добровільно, відтак, у ОСОБА_4 не було підстав для звернення до виконавчої служби задля примусового виконання відповідних рішень суду. Пізніше ОСОБА_4 через воєнний стан та небезпеку для дитини, виїхала за кордон, де перебуває вже майже рік, що унеможливило її звернення до виконавчої служби.

Скаржник звертає увагу, що сумарний розмір аліментів, який підлягає стягненню з нього на утримання дітей та колишніх дружин, становить 91,67 % від його заробітку, тоді як ч. 2 ст. 70 закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення в повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів 50 відсотків.

На думку скаржника, зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_10 у розмірі 1/4 частини на 1/6 частину є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між його правами та захистом прав дитини.

24 квітня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначила, що в діях ОСОБА_1 вбачається те, що він має на меті компенсувати зменшення витрат на старшого сина ОСОБА_6 за рахунок збільшення витрат на утримання молодшого сина ОСОБА_7 .

Однак, в автоматизованій системі виконавчого провадження відомості щодо відкриття виконавчих проваджень та стягнення аліментів згідно з рішеннями по справах № 509/6970/21 та № 509/6972/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відсутні. Перебування ОСОБА_4 за кордоном не позбавляє її права звернутись до виконавчої служби з метою примусового виконання вказаних рішень, через представника або шляхом надсилання документів поштових зв`язком.

ОСОБА_2 у відзиві також вказує, що добровільний порядок виконання рішень суду не заборонений чинним законодавством, проте, долучені ОСОБА_1 до позовної заяви, квитанції, які ніби-то підтверджують сплату позивачем аліментів в добровільному порядку, не можуть бути оцінені як належні і допустимі докази, оскільки не є належно оформленими, оскільки відсутні інформація про сплату аліментів в графі «Призначення платежу». Також неможливо визначити, в якому розмірі рішення виконуються та розрахувати заборгованість.

Відтак, ОСОБА_2 зазначає, що, оскільки подані скаржником до суду квитанції про ніби-то сплату аліментів не є належно оформленими, тому можна дійти висновку, що наразі скаржник сплачує аліменти в розмірі 41,67 %, що відповідає ч.ч. 2-3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, з огляду на таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18.04.2020 зареєстровано шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 410.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2021 у справі № 712/12588/20 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повнолітня, починаючи з 15.12.2021 (а.с. 8-11).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2021 у справі № 711/3624/21 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволені. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 10.06.2021 щомісячно та продовжувати до досягнення дитиною ОСОБА_3 , трьохрічного віку (а.с. 13-17).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно з Інформацією про виконавче провадження від 04.11.2022, на підставі виконавчого листа від 16.04.2021 № 712/12588/20, відкрито виконавче провадження № 65435291, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 (а.с. 19-21).

Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 04.11.2022, на підставі виконавчого листа від 18.02.2022 № 711/3624/21, відкрито виконавче провадження № 68788457, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 (а.с. 22-24)

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2022 року у справі № 509/6972/21 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 08.12.2021 і до набуття малолітньою дитиною ОСОБА_8 трирічного віку (а.с. 31-34).

17 березня 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 (а.с. 30).

До матеріалів справи позивачем долучено довідку з сайту «Судова влада» з посиланням на справу № 509/6970/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (а.с. 39).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка є загальнодоступною, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.05.2022, позов ОСОБА_4 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08.12.2021, і до повноліття дитини.

Відомості щодо відкриття виконавчого провадження та стягнення аліментів за виконавчим листом по справі № 509/6972/21 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відсутні.

Рішенням Овідіопольсього районного суду Одеської області від 16.02.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

Відповідно до Довідки від 31.12.2021 № 13, військовослужбовець ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 прикордонний загін).

З довідки Головного управління ДПС у Черкаській області від 18.05.2023 № 3505/5/23-00-12-01-04-6 вбачається, що ОСОБА_1 за період з січня 2021 року по березень 2023 року щомісяця отримує від Військової частини НОМЕР_1 дохід виплати військовослужбовцям.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, скаржник зазначає, що розмір стягуваних з нього аліментів на утримання дітей та колишніх дружин складає 91,67 відсотків від заробітку, що є для нього непосильним, тоді як відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати, не повинен перевищувати 50 відсотків.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено з матеріалів справи, з позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню:

1) аліменти у розмірі 1/4 частин всіх видів його заробітку на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.02.2021 у справі № 712/12588/20;

2) аліменти у розмірі 1/6 частин всіх видів його заробітку на утримання дружини ОСОБА_2 до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2021 у справі № 711/3624/21;

3) аліменти у розмірі 1/4 частин всіх видів його заробітку на утримання дружини ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.01.2022 у справі № 509/6972/21;

4) аліменти у розмірі 1/4 частин всіх видів його заробітку на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , 27.11.2021, відповідно до рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.05.2022 у справі № 509/6970/21.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, у даному випадку, слід розмежовувати поняття «розмір аліментів, що підлягає стягненню» і «розмір аліментів, який фактично стягується». Так, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, загальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача, на підставі рішень, які набрали законної сили, дійсно складає 91,67 %.

Проте, розмір аліментів, які фактично стягуються з відповідача, є значно нижчим та складає 41,67 %, доказів іншого матеріали справи не містять і позивачем не доведено.

Так, на підтвердження сплати аліментів на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трирічного віку та сина ОСОБА_3 позивачем до позовної заяви додано рішення, якими встановлено розмір аліментів, інформацію про відкриті виконавчі провадження, на підставі яких здійснюється відрахування аліментів з заробітної плати ОСОБА_1 , звіти про здійснені відрахування та виплати.

Крім того, матеріали справи містять квитанції про перерахування ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_2 коштів, при цьому, у кожній квитанції у графі призначення платежу зазначено про перерахування саме аліментів з посиланням на конкретний місяць і рік відповідно.

Натомість, доводи скаржника про сплату ще 50 % аліментів на утримання ОСОБА_4 до досягнення дитиною трирічного віку та сина ОСОБА_5 суд вважає необґрунтованими.

Так, на підтвердження вказаних обставин, позивачем до матеріалів справи надано рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.01.2022 у справі № 509/6972/21, яким вирішено стягувати аліменти у розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку ОСОБА_1 на утримання дружини ОСОБА_4 до досягнення дитиною ОСОБА_5 трирічного віку.

При цьому, посилання скаржника на наявність в матеріалах справи також рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , спростовуються наявними в справах доказами, оскільки, дійсно, таке рішення в матеріалах справи відсутнє, про що вказав суд першої інстанції. Однак, позивачем долучено до позовної заяви витяг з сайту «Судова влада» з зазначенням справи № 509/6970/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, відтак, інформація по вказаній справі є загальнодоступною на веб-сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Тому, як встановлено апеляційним судом, однак не досліджено судом першої інстанції, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.05.2022, позов ОСОБА_4 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08.12.2021, і до повноліття дитини.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відомостей про те, що рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.01.2022 у справі № 509/6972/21 та від 16.05.2022 у справі № 509/6970/21 виконуються, матеріали справи не містять.

Інформація про відкриті виконавчі провадження за вказаними рішеннями відсутня, як і відсутня інформація про відрахування з заробітної плати позивача аліментів на користь ОСОБА_4 .

Частина наданих позивачем квитанцій, з яких вбачається про перерахування коштів з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_4 , датуються 2020-2021 роками, тобто такі грошові перекази мали місце до ухвалення рішень про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 , а відтак, аліментами не є.

Інша частина квитанцій свідчать про грошові перекази з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_4 після постановлених рішень, однак такі квитанції в графі «Призначення платежу» не містять жодної інформації про перерахування саме аліментів, а відтак, неможливо встановити правову природу цих коштів.

Разом з тим, у випадку незазначення інформації в графі «Призначення платежу» розподілити аліментні платежі за ухваленими рішеннями, що набрали законної сили, і підлягають виконанню, неможливо, як і неможливо визначити, в якому розмірі рішення виконуються.

Таким чином, доводи скаржника, що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для зменшення розміру аліментів, є необґрунтованими.

Розмір аліментів, які стягуються з скаржника на утримання сина ОСОБА_10 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що скаржник не має можливості належно виконувати рішення суду про стягнення аліментів у відповідному розмірі, без доведення погіршення його майнового стану, не буде спрямовано на належне забезпечення малолітнього сина та суперечитиме його інтересам.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що народження дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

При цьому, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 повідомив суд, що ним подано позовну заяву до Овідіопольського районного суду Одеської області про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 та сина ОСОБА_9 з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), на підтвердження чого до суду апеляційної інстанції надано судову повістку на 19.04.2023 у справі № 509/4844/22.

Однак, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що позовна заява у справі № 509/4844/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19.04.2023 залишена без розгляду за заявою позивача ОСОБА_1 .

Тобто, скаржник, посилаючись на непосильний розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього, а саме 91,67 %, просить зменшити їх розмір шляхом зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання сина ОСОБА_10 , при цьому позов про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , з ініціативи ОСОБА_1 , залишено без розгляду. Доказів звернення з новим позовом про зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 чи сина ОСОБА_5 скаржник не надав. Відтак, у даному випадку, має місце порушення принципу рівності дітей, народжених від різних матерів, на отримання аліментів.

Таким чином, беручи до уваги викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції від 09.02.2023 ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування скаржником не доведено та колегія суддів не вбачає.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

Т.Л. Фетісова