Справа № 145/881/20
Провадження № 22-ц/801/2374/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 рокуСправа № 145/881/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Різник Д. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Ніка» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.11.2023 року, постановлену у складі судді Ратушняка І. О. в приміщенні суду в смт. Тиврів, -

в с т а н о в и в :

23.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (вх № 3791/20) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Ніка» (далі - ТОВ «Еко Ніка») про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, в якому просила : 1) поновити її на посаді директора ТОВ «Еко Ніка»; 2) стягнути з ТОВ «Еко Ніка» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.03.2020 року до дня поновлення на роботі.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.11.2023 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх № 9488 від 13.11.2023 року), в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що 8.11.2023 року представник позивача до початку розгляду справи прибув до судового засідання, про що свідчить запис в журналі відвідувачів Тиврівського районного суду Вінницької області, однак в судове засідання його ніхто не викликав. Позивачку належним чином не було повідомлено про час та розгляд справи.

До початку розгляду справи представником позивача подано заяву про відвід судді Ратушняка І. О., що підтверджується відміткою місцевого суду на примірнику заяви про відвід, яка знаходиться в позивача. Таким чином, суду першої інстанції спочатку потрібно було вирішити заяву про відвід судді, а не залишати позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 251 ЦПК України.

Крім цього зазначає, що ухвала постановлена суддею, якому було заявлено представником позивача відвід, підстави відводу є обґрунтованими, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції. Зазначається, що суддею Ратушняком І. О. було заявлено самовідвід по справі № 145/1173/19, ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.09.2022 року по справі № 145/1173/19 задоволено заяву про самовідвід судді Ратушняка І. О. та зазначено про те, що суддя перебуває у неприязних стосунках з представником ОСОБА_2 , що може впливати на його об`єктивність та неупередженість.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

11.12.2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшли письмові пояснення (вх № 10490) ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 ..

У судовому засіданні представник позивача адвокат Киришов О. В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Еко Ніка» Майданевич Л. О. в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та її представник повторно (22.08.2023 року та 08.11.2023 року) не з`явилися в судовезасідання, хоча про дату і час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Проте зазначений висновок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає помилковим, зробленим з порушенням норм процесуального права з огляду на таке.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у статті 257 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом вимог частини п`ятої статті 223 ЦПК України, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17 (провадження № 61-4437св20), від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19 (провадження № 61-15254св20), від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18 (провадження № 61-2329св20), від 12 червня 2023 року у справі № 386/497/18 (провадження № 61-8305св21).

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що про судове засідання призначене на 22.08.2023 року та 08.11.2023 року представника позивача повідомлено за допомогою телефонограми, про що складено довідку секретарем судового засідання /а. с. 124, 125/. Інших доказів повідомлення позивача та його представника про судові засідання (рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, розписки, довідки про доставку повідомлення на електронну пошту) матеріали справи не містять.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлювався про те, що повідомлення учасників справи телефонограмою не відповідає встановленому порядку повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, зокрема у постановах від 27 червня 2022 року у справі № 341/1363/21 (провадження № 61-21265св21), від 31 серпня 2022 року у справі № 463/8859/20 (провадження № 61-6211св22), від 07 грудня 2022 року у справі № 520/5811/13 (61-1248св21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В суді апеляційної інстанції представник позивача заперечував факт належного повідомлення позивача та представника позивача у спосіб, передбачений ЦПК України про судові засідання (22.08.2023 року та 08.11.2023 року).

Відповідно до частин третьої-сьомої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

За змістом частини третьої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Крім того, в ухвалі місцевого суду не зазначено, яким чином неявка позивача та його представника перешкоджає розгляду справи по суті, зважаючи на предмет та підстави заявленого позову, а також зібрані в ході розгляду справи докази.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що позивач та її представник були належним чином повідомлені про розгляд справи судом першої інстанції.

Окрім цього, судом першої інстанції порушено порядок вирішення питання про залишення позову без розгляду.

Як вбачається із апеляційної скарги, позивач зазначає про те, що 8.11.2023 року її представник ОСОБА_2 до початку розгляду справи прибув до місцевого суду, однак в судове засідання його ніхто не викликав /а. с. 132/. До початку розгляду справи представником позивача подано заяву про відвід судді Ратушняка І. О., про що свідчить додана копія примірника заяви про відвід судді Ратушняка І. О. від 08.11.2023 року, адресований Тиврівському районному суду Вінницької області /а. с. 134/.

Відповідно до частини третьої статті 41 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Разом з тим, у справі відсутня заява про відвід судді Ратушняку І. О. подана представником позивача до місцевого суду 8.11.2023 року та докази прийняття судового рішення за наслідками її розгляду.

За таких обставин, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, оскільки спочатку потрібно було вирішити заяву про відвід судді, а не питання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 251 ЦПК України.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що за встановлених у справі обставин, правових підстав для залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 251 ЦПК України в суду першої інстанції не було, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), встановлено, що кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Колегія суддів враховує також тривалість судового розгляду справи (позов подано в червні 2020 року /а. с. 1-3/, а судді Ратушняку І. О. справу передано після здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.03.2021 року /а. с. 56/), процесуальну поведінку позивача, значення остаточного вирішення справи для сторін (спір є трудовим), положення статті 2, частини третьої статті 223 ЦПК України щодо завдань та засад цивільного судочинства, додержання принципу розумності строків розгляду справи, неприпустимості зловживання процесуальними правами.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

Ураховуючи вищезазначене, оскільки районний суд постановляючи ухвалу допустив порушення норм процесуального права, що свідчить про її помилковість, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Щодо розподілу судових витрат.

З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, відповідно до яких, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, апеляційний суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374,379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тиврівського районного суду Вінницької області від 08.11.2023 року у даній справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 13.12.2023 року.