07.12.2023 Справа № 363/2620/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бобрової Н.С.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Щукіної С.П,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ у справах сім`ї та молоді Вишгородської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради про встановлення місця проживання дитини з батьком,

встановив:

ОСОБА_1 , у серпні 2022 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у цивільному шлюбі між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка з відповідачем спільно не проживають довгий час. Також не ведуть спільний побут та господарство. Після припинення спільного проживання ОСОБА_5 залишилася проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1 . Позивачка самостійно виховує та матеріально утримує доньку, батько фактично усунувся від виховання своєї дитини. Позивачка проживає разом з дочкою в м. Вишгород Київської області. Зазначає, що вона має постійну роботу, дохід та місце проживання, за місцем роботи характеризується позитивно. Має теплі (дружні) стосунки з дочкою. Дочка постійно проживає та зареєстрована за адресою позивачки. Дочка навчається в загальноосвітньому навчальному закладі І-ступенів № 1 м. Вишгород Київської області. Відвідує різноманітні гуртки, спортивні секції та клуби, відповідно у дитини наявні соціальні зв`язки з однолітками за місцем проживання матері. Проте, відповідач своєю, іноді агресивною поведінкою, може негативно впливати на морально-психологічний стан дитини, що становить певні ризики для душевної рівноваги дитини. Однак відповідач матиме бажання, а позивач як матір дитини погоджується на те, щоб відповідач бачилися та спілкувалися з дитиною у її присутності. Оскільки батьки дитини не дійшли згоди щодо вирішення питання у досудовому порядку про визначення місця проживання їх спільної малолітньої дитини це призвело до звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

28.10.2022 року позивач ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначає, що відповідач проявляє батьківську опіку щодо дочки та бере участь у її утриманні. Крім того, відповідач вчиняє дії, спрямовані на розвиток морально-психологічного стану дочки, намагається не демонструвати несприятливу свою поведінку з метою не надання можливості її наслідувати. Водночас розмови відповідача при спілкуванні з дочкою супроводжуються негативним налаштуванням проти позивачки, що негативно впливає на емоційний стан ОСОБА_6 . Вважає, що враховуючи інтереси дитини найкращим місцем проживання ОСОБА_6 має бути з матір`ю.

В травні 2023 року позивачка ОСОБА_1 вдруге звернулася з заявою про уточнення позовних вимог, в якій посилається на те, що після припинення сторонами фактичних відносин, ними було досягнуто згоди з приводу місця проживання дитини, порядку участі та виховання її батьком, який проживає окремо від дитини, що підтверджується відсутністю жодних спорів з даного приводу між сторонами до 2022 року. Зазначає, що у лютому 2022 року відповідач забрав доньку та вивіз її до своїх родичів в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області. Дозволу на те, щоб вивезти дитини у більш безпечне місце відповідач не надавав. У березні 2022 року позивачка для повернення дитини додому приїхала до місця проживання батька в с. Лебедівку, однак її не пустили на подвір`я, дитину не вивели. Внаслідок чого позивачка звернулася з заявою до правоохоронних органів. Зі слів доньки, коли вона перебуває з батьком ними здійснюється відвідування різних лікарів, збір виписок, при цьому матері не надається інформація про доцільність таких звернень, ігнорується обговорення вказаної теми, максимально здійснюється відсторонення матері від прийняття рішень з приводу доньки. Наразі відповідач проживає в м. Вишгороді разом з дружиною ОСОБА_7 де дочка не має окремої кімнати, коли батько забирає дитину, відвозить її до бабусі в с. Лебедівку, а не проводить з нею час, оскільки його робота має добовий графік роботи. Після кожного такого перебування дитина повертається замкненою та дратівливою, не йде на контакт, говорить мовою дорослих з приводу того, що матір погана, відмовляється спілкуватися, «не так говорить з батьком». Вказує, що таке відношення до доньки, а саме надмірне навантаження бойовими мистецтвами за наявності медичних протипоказань (погіршення зору) - хортингом, заборона дитині відповідати на дзвінки матері, некоректне обговорювання матері при дитині зі своєю дружиною та бабусею, забороною плакати та висловлювати відкрито свої підліткові емоції, одноосібне змінення дитині звичайного способу життя є неприпустимим та позивачкою розцінюється як вчинення психологічного тиску над дитиною.

На підставі викладеного, позивач просить суд визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її матір`ю ОСОБА_1

07.11.2022 року до суду звернувся зустрічною позовною заява відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що після припинення шлюбних відносин між сторонами їх спільна дитина ОСОБА_5 , залишилась проживати з матір`ю - ОСОБА_1 і це на той час було доцільно в силу віку дитини. При цьому батько дитини ніколи не відсторонювався від дитини, намагався не втрачати з нею контакт, спілкувались, брав участь у вихованні, розвитку, але мати дитини ОСОБА_1 постійно обмежувала спілкування дитини з батьком. Коли дитина була меншого віку матері вдавалося більше впливати на дитину і забороняти спілкування. Зазначає, що останні кілька місяців дитина почала проживати разом з батьком постійно і це не подобається її матері, через це вона звернулася до суду з позовом. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 проживає за адресою, АДРЕСА_1 . Дочка відвідує навчальний заклад, який знаходиться на однаковій відстані як від місця проживання матері, так і від місця проживання батька. Згідно акту № 82 обстеження умов проживання дитини від 05.10.2022 року вбачається, що для дитини створені всі належні умови для проживання, навчання та розвитку. Крім того, батько дитини опікується здоров`ям малолітньої дочки, а саме, відвідують лікаря-окуліста з метою покращення її зору. Дочка відвідує спортивний клуб «Характерник» у м. Вишгороді. Батько дитини підтримує її в цьому напрямку та оплачує всі необхідні витрати, пов`язані зі спортивним спорядженням, поїздками на змагання. Він має самостійний дохід, позитивно характеризується, зарекомендував себе з позитивної сторони. На підставі викладеного, просить суд визначити місце проживання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_3

11.05.2023 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі за недоведеністю та необґрунтованістю. Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 вказує, що доводи позивача за зустрічним позовом, що ОСОБА_1 постійно обмежувала спілкування батька з дитиною та забороняла спілкуватися є неправдивими та маніпулятивними, оскільки як стверджує сам ОСОБА_3 він відвідує з дитиною лікаря-окуліста, спортивний клуб, проводить час з дитиною без жодного нагляду позивача. Крім того, вказує, що критично сприймає доданий акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20.09.2022 року, оскільки ним зафіксовано виключно фізична присутність дитини та позивача за зустрічним позовом в квартирі в короткий проміжок часу, в акті наведені загальні фрази без перерахування реальних умов проживання. Що стосується твердження позивача за зустрічним позовом, що дитина стабільно останні місяці проживає з батьком, спростовуються актом № 82 від 05.10.2022 року з якого вбачається, що «зі слів батька малолітня тиждень проживає з батьком, а тиждень з мамою». Крім того, вказує, що дитина проживає разом з батьком в однокімнатній квартирі, тобто без надання окремої житлової площі, що несе певні незручності з психологічної точки зору, а коли батько дитини перебуває на роботі подобово то доньку завозить до бабусі в с. Лебедівка. З приводу оплати позивачем за зустрічним позовом медичного обстеження, поїздок на спортивні змагання, оплата екіпірування, ОСОБА_1 вважає, що такі витрати є додатковими витратами відповідно до ст. 185 СК України. Таким чином, позивач за первісним позовом вважає, що не чинить перешкод позивачу за зустрічним позовом у спілкуванні з дитиною та надає можливість приймати участь у вихованні дитини.

Протокольною ухвалою суду від 08.11.2022 року за клопотанням позивача ОСОБА_1 здійснено заміну третьої особи - служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної військової адміністрації на службу у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради та прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ у справах сім`ї та молоді Вишгородської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради про встановлення місця проживання дитини з батьком.

Протокольною ухвалою суду від 31.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у первісному позові та уточнений первісний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, зазначених у ньому та у відзиві на зустрічний позов ОСОБА_3 . Зустрічний позов не визнали в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Представник третьої особи - Служба у справах сім`ї та дітей Вишгородської міської ради Щукіна С.П. відносно позовних вимог сторін покладається на висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2011 року народження від 15.06.2023 року.

З метою з`ясування прихильності дитини до кожної зі сторін спору та її ставлення до зміни місця проживання суд вирішив опитати дитину в судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування та дитячих психологів.

Правом на залучення психологів скористалася сторона позивача (відповідач за зустрічним позовом) та відповідача (позивачки за зустрічним позовом), опитування дитини було проведене з участю представника служби у справах сім`ї та дітей та спеціалістів - психологів, ОСОБА_8 (явку якого забезпечила сторона позивача (відповідача за зустрічним позовом) та ОСОБА_9 (явку якого забезпечила сторона відповідача (позивач за зустрічним позовом), за відсутності сторін, з метою виключення будь-якого їх впливу на дитину.

В порядку статті 171 Сімейного кодексу України суд вислухав думку малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спілкування з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має повних 12 років, в судовому засіданні 29.11.2023 року пройшло у спокійній обстановці, дівчинка проявила себе як активна і розумна дитина, суд не виявив у її поведінці та висловлюваннях явних ознак страху, але тривожність та емоційність була присутня. У присутності спеціаліста - ОСОБА_8 явку якого забезпечила сторона позивача (відповідача за зустрічним позовом) та ОСОБА_9 явку якого забезпечила сторона відповідача (позивач за зустрічним позовом) та представника третьої особи - служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради - спеціаліста І категорії цієї служби Щукіної С.П., Олександрі запропоновано висловити свою думку, щодо з ким з батьків вона бажає проживати, вона забажала прочитати підготовлений виступ з листочка. Після чого, ОСОБА_6 було запропоновано що доцільніше заслухати саме її думку, після чого дівчинка при виступі пояснила, що вона останній місяць проживає разом з татом, а останній тиждень проживає у бабусі. До того, періодично проживала то разом з мамою, а потім з татом. Школу відвідує дистанційно; займається спортом, а саме, хортингом, їздить на змагання. Дівчинка розповіла, що у вільний час від навчання, вона проводить як з батьком так і з матір`ю, їздять до Києва, де гуляють. Мріє стати юристом. Також, розповіла, що умови проживання з мамою нормальні, де має окрему кімнату, у тата умови проживання хороші - одна кімната де вона має свій куток. Дівчинка повідомила, що бажає проживати з татом.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, думку малолітньої дитини, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Уцивільному шлюбі між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка з відповідачем спільно не проживають довгий час. Також не ведуть спільний побут та господарство.

Після припинення спільного проживання сторін, малолітня ОСОБА_5 залишилася проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини.

В той же час, позивачка стверджує, що відповідач створює перешкоди для її спілкування із дочкою, у лютому 2022 року відповідач забрав доньку та вивіз її до своїх родичів в с. Лебедівка Вишгородського району Київської області. Дозволу на те, щоб вивезти дитину у більш безпечне місце відповідач не надав. У березні 2022 року позивачка для повернення дитини додому приїхала до місця проживання батька в с. Лебедівку, однак її не пустили на подвір`я, дитину не вивели. Внаслідок чого позивач звернулася з заявою до правоохоронних органів.

Зі слів доньки, коли вона перебуває з батьком, ними здійснюється відвідування різних лікарів, збір виписок, при цьому матері не надається інформація про доцільність таких звернень, ігнорується обговорення вказаної теми, максимально здійснюється відсторонення матері від прийняття рішень з приводу доньки, у зв`язку із чим виник спір щодо місця проживання дитини.

З характеристики Вишгородського ліцею № 1 Вишгородської міської ради слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в даному закладів в 6-Б класі, займається хортингом у спортивному клубі «Характерник». До виконання доручень ставиться сумлінно. Комунікабельна, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями класу. Дівчинка вихована і доброзичлива, але дуже емоційна. Останнім часом їй притаманні часті зміни настрою. Конфліктів з однокласниками не мала. Батьки приділяють увагу вихованню і навчанню дитини. Усі питання вирішуються з мамою, яка бере участь у житті класу, телефонує у разі необхідності.

З акту обстеження умов проживання, затверджений начальником служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради від 05.10.2022 року вбачається, що в квартирі, де проживає батько дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати, коридору, кухні, комори, ванна кімната та санвузол сумісні. В даній квартирі є нормальні умови для проживання, забезпечено всі матеріально-побутові умови, для проживання дитини, відведено місце для сну, навчання, проведення дозвілля, наявні дитячі іграшки та дитячий одяг, дотримані санітарно-гігієнічні умови. Дана квартира є орендованим житлом і за цією адресою проживають батько дитини ОСОБА_11 , його дружина ОСОБА_7 та дитина ОСОБА_5 . Зі слів ОСОБА_3 малолітня дочка тиждень проживає з батьком, а тиждень з мамою. Сім`я святкує державні, релігійні та сімейні свята. Батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки.

З акту обстеження умов проживання, затверджений начальником служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради від 14.10.2022 року вбачається, що в квартирі, де проживає мати дитини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з двох кімнат, коридору, кухні, ванна кімната та санвузол. В даній квартирі є нормальні умови для проживання, забезпечено всі матеріально-побутові умови, для проживання дитини, є окрема дитяча кімната, окреме ліжечко, ігровий куточок, достатня кількість іграшок, дитячої літератури, одягу, дотримані санітарно-гігієнічні умови. В квартирі проживають мати малолітньої та дитина ОСОБА_5 . Зі слів ОСОБА_1 малолітня дочка тиждень проживає з батьком, а тиждень з мамою. Для дитини створені належні умови для проживання та розвитку.

Як вбачається з висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, діючи в інтересах дитини, орган опіки і піклування Вишгородської міської ради Київської області, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її матір`ю ОСОБА_1 .

Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради підтримує висновок органу опіки та піклування від 15.06.2023 року № 287, як такий що відповідає інтересам дитини.

З наявних у справі характеристик та довідок слідує, що обидві сторони по справі є працевлаштованими, мають постійний дохід, забезпечені матеріально, раніше не судимі, не перебувають на обліку у нарколога та психіатра.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно.

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

Отже як встановлено судом, мати жодних перешкод у спілкуванні дитини з батьком не чинить. Опитана у судовому засіданні дитина за відсутності батьків та в присутності представника служби у справах дітей та сім`ї та психологів показала, що однаково любить та прихильно ставиться до своїх батьків, однак хоче проживати з батьком, оскільки він її не сварить на відміну від матері.

Суд, зауважує, що озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про визначення місця її проживання, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, таких як тривалий час проживання з одним із батьків без можливості повноцінного спілкування з тим із батьків, з ким дитина не проживає. Крім того, що одне лише бажання дитини проживати з батьком не може бути безумовною підставою для зміни її місця проживання.

Аналогічні позиції висловлені у постанові ВС від 22.12.2021 року у справі № 554/1124/20 (провадження № 61-18504св21, у постанові ВС від 18.12.2019 року у справі № 523/13088/17 (провадження № 61-45478св18).

Обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком буде більш сприятливим для дитини, ніж визначення місця проживання дитини з матір`ю не встановлено.

За таких обставин, ураховуючи інтереси малолітньої дитини, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між його інтересами, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, відсутність виняткових обставин, які б вказували на неможливість проживання дитини разом матір`ю, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 .

Батько дитини, який має однакові права з матір`ю дитини відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає, що враховуючи вік та стать дитини, тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання позивачкою ОСОБА_1 батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, визначення місця її проживання у цій справі з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

При цьому, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 7, 19, 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 200, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради Київської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною 14-тирічного віку.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради Київської області, Відділ у справах сім`ї та молоді Вишгородської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 992,40 грн. на користь держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Третя особа: Відділ у справах сім`ї та молоді Вишгородської районної державної адміністрації ( , 07300, м. Вишгород, площа Шевченка, 1).

Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради Київської області (, 07300, м. Вишгород, площа Шевченка, 1).

Дата складення повного судового рішення 13.12.2023року.

Суддя О.Д. Рудюк