Справа №:755/5649/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів, -

у с т а н о в и в :

28.04.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів, у якому просить: припинити стягнення аліментів із позивачки на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх доходів щомісячно за судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року (справа №757/7439/21-ц, ВП НОМЕР_3); звільнити позивачку від сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які підлягають стягненню а судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року (справа №757/7439/21-ц, ВП НОМЕР_3) в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по вказаному виконавчому провадженню починаючи з 09.06.2022 року, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 03.11.2001 року між сторонами у справі був зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2021 року у справі №757/34084/20ц, залишеним без змін постановою апеляційної інстанції. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.06.2021 року Печерський районний суд м. Києва видав судовий наказ №757/7439/21-ц, яким стягнув з позивачки на користь відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вказує, що дитина дійсно деякий час (близько року) проживала з відповідачем, але з червні 2022 року виявила бажання проживати із матір`ю, і фактично із червня 2022 року відбулась зміна місця проживання дівчинки, що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання, актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та актом підтвердження фактичного проживання особи. 10.06.2022 року позивачка звернулась із заявою про видачу судового наказу до Дніпровського районного суду м. Києва і судовим наказом №755/4837/22 від 30.06.2022 року з відповідача стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, відповідач не подав заяви про повернення судового наказу винесеного на його користь, натомість 15.12.2022 року, не дивлячись на те, що дитина вже більше 6 місяців проживала з матір`ю, звернувся до виконавчої служби із повідомленням про те, що позивачка змінила прізвище і з червня 2022 року не сплачує аліменти. На теперішній час виконавча служба продовжує вчиняти дії пов`язані із забезпеченням стягнення із позивачки аліментів на утримання дитини, звертається із запитами до Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ, виносить вимоги.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Ухвалою суду від 31.05.2023 року залишено без розгляду заяву представника відповідача із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

29.05.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що обставини викладені у позовній заяві не відповідають фактичним даним, а позовні вимоги не відповідають нормам чинного законодавства. Відповідач вказує, що за судовим наказом від 10.06.2021 року виданим Печерським районним судом м. Києва в межах розгляду цивільної справи №757/7439/21, 20.07.2021 року відкрите ВП НОМЕР_3 щодо стягнення із позивачки аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість позивача відповідно до ВП НОМЕР_3 станом на 31.12.2022 року становить 38666,25 грн. За твердженням відповідача, позивачка жодного разу не сплачувала аліментів на утримання спільної доньки. Статтею 179 СК України врегульоване питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку з перебуванням платника аліментів у лавах ЗСУ, тяжким матеріальним становищем тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. СК України не містить норми про те, коли саме припиняється стягнення аліментів на дитину. Застосовуючи аналогію в таких випадках посилання на ч. 4 ст. 273 ЦПК України. Законодавство не містить положень, якими б було врегульовано автоматичне припинення стягнення аліментів з того із батьків, з яким з часом почала проживати дитина. Фактично, якщо такий батько чи мати не здійснять жодних дій, направлених на юридичне оформлення цих питань, з нього і далі будуть стягуватись аліменти на користь того із батьків, з яким дитина уже не проживає. Верховний Суд зазначає, що якщо сторони не можуть дійти згоди щодо зміни умов договору або аліменти були встановлені рішенням суду, припинити стягнення аліментів можна виключно в судовому порядку. За таких умов той з батьків, з яким почала проживати дитина, має звернутись до суду із позовною заявою про звільнення від сплати аліментів. Звертаючись до суду із такою позовною заявою доцільно надати докази, які підтверджують: 1) наявність встановленого обов`язку позивача сплачувати аліменти; 2) зміну місця проживання дитини; 3) відсутність заборгованості зі сплати аліментів за позивачем. Поряд із цим, позивачка має заборгованість зі сплати аліментів. Верховний Суд зазначає, що існування судового рішення про стягнення аліментів з одного з батьків на користь іншого повинно оцінюватись з урахуванням обставин, які змінились після його постановлення, існування такого рішення не може бути безумовною підставою для стягнення аліментів з того із батьків, з ким на час вирішення нового спору проживає дитина, оскільки керівним принципом у цьому випадку є дотримання найкращих інтересів дитини. Доцільно окрім позовних вимог про припинення стягнення аліментів просити суд також визнати виконавчий лист про стягнення аліментів, на підставі якого вони стягувались, таким, що не підлягає виконанню. Відповідач вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки судовий наказ на підставі якого здійснюється стягнення аліментів на користь відповідача, на теперішній час є чинним та не скасованим у судовому порядку, а ЗУ «Про виконавче провадження» не містить норм, що на підставі рішення про припинення стягнення аліментів можливо закінчити/закрити виконавче провадження, крім того у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів.

Третя особа у справі, отримала копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами 11.05.2023 року, однак станом на час ухвалення у справі рішення своїм правом на подання до суду письмових пояснень не скористалась.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2001 року сторони у справі зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 14).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 15).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2021 року у справі №757/34084/20-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26.10.2021 року, шлюб між сторонами у справі розірваний (а.с. 16-24).

Наказом Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року у справі №757/7439/21-ц, стягнуто з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дитини, дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті частини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25-26).

За вказаним судовим наказом постановою державного виконавця від 20.07.2021 року відкрите виконавче провадження НОМЕР_3 (а.с. 23).

Згідно розрахунку заборгованості державного виконавця зі сплати аліментів від 05.01.2023 року, станом на 31.12.2022 року заборгованість за виконавчим документом №757/7439/21-ц від 07.07.2021 року становить 38666,25 грн. (а.с. 40-41).

Позивачка у справі змінила своє прізвище зі « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » у зв`язку з реєстрацією повторного шлюбу (а.с. 13).

Згідно наявного в матеріалах справи Акту №353 підтвердження фактичного місця проживання особи на території с. Морозівка від 09.06.2022 року, затвердженого старостою Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно на момент складання даного акту фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , без реєстрації з 26.05.2022 року (а.с. 29).

Згідно довідки Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області №423 від 09.06.2022 року про фактичне місце проживання особи, довідка видана виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що вона постійно проживає з 26.05.2022 року без реєстрації за адресою АДРЕСА_3 , відповідно до Акта №353 підтвердження фактичного місця проживання особи на території Брусилівської селищної ради від 09.06.2022 року (а.с. 30).

За змістом Акту №352 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.06.2022 року, гр. ОСОБА_7 проживає разом із чоловіком ОСОБА_8 та дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_3 без реєстрації. Гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 постійно проживають за даною адресою із 2019 року. ОСОБА_3 постійно проживає без реєстрації із 26.05.2022 року (а.с. 31-32).

Наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2022 року у справі №755/4837/22, стягнуто зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 27-28).

Відповідно до положень ст. 180 СК України , батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, визначальною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є факт проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За змістом ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Оскільки наказом Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року у справі №757/7439/21-ц, аліменти були стягненні на утримання дитини на користь її батька, відповідно станом на час розгляду даної справи та винесення судового наказу, дочка колишнього подружжя проживали разом з відповідачем ОСОБА_2 .

При цьому, за змістом наявних у справі письмових доказів, з 26.05.2022 року місце проживання дитини змінилось і зі вказаної дати дівчинка проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що стороною відповідача не оспорюється факт дійсної зміни місця проживання дитини, її фактичне проживання з матір`ю та дата із якої донька сторін почала проживати з позивачкою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст. 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини.

За таких умов суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо припинення стягнення з неї аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 .

Стосовно вимог про звільнення від стягнення заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

У даному випадку істотною обставиною, яка передбачена положеннями ч. 2 ст. 197 СК України та дає підстави позивачу вимагати звільнення його від сплати заборгованості за аліментами є фактичне проживання доньки ОСОБА_3 разом із матір`ю, що відповідно вказує на знаходження дитини на утриманні позивачки, і відповідно за період проживання дитини з позивачкою, остання може бути звільнена від сплати нарахованих та не сплачених за цей час аліментів (заборгованості).

Оскільки наявні у справі письмові докази свідчать про те, що дитина проживає разом з позивачкою з 26.05.2022 року, позивач має право на звільнення її від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась з 26.05.2022 року.

За змістом розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, на 30 травня 2022 року заборгованість склала 1309,00 грн.

Отже, за 25 днів травня борг становить 1055,75 грн.

З 26.05.2022 року дитина проживає разом з позивачкою, і заборгованість позивача зі сплати аліментів за період у який її неповнолітня донька проживає разом із нею, становить 37610,50 грн. і відповідно від сплати цієї заборгованості позивачка має бути звільнена.

Суд не погоджується із твердженням сторони відповідача про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки обрані позивачем способи захисту прямо передбачені ч. 4 ст. 273 ЦПК України та ч. 2 ст. 197 СК України.

За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір за двома позовними вимогами у загальному розмірі 2147,20 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений останнім судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 160, 180, 181, 195, 197 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 76-81, 89, 263-265, 273, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів - задовольнити.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , що стягуються відповідно до судового наказу Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року у справі №757/7439/21-ц, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті частини заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні НОМЕР_3 з примусового виконання судового наказу Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2021 року у справі №757/7439/21-ц, яка виникла починаючи з 26.05.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.06.2023 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Третя особа - Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Київ, вул. Різницька, 11б, ).

Суддя -