УХВАЛА

Іменем України

07 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 726/2136/23

провадження № 61-16527ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Романюк Валерій Ілліч, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 листопада 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси - Буковина» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ТОВ «Укрвторресуси - Буковина» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 жовтня 2023 року позов ТОВ «Укрвторресурси - Буковина» задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ТОВ «Укрвторресуси - Буковина» заборгованість за несплачені послуги на суму 7 360,39 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Романюк В. І., подали апеляційну скаргу, а також клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Романюк В. І., про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Романюк В. І., на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 жовтня 2023 року залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ній недоліків, зокрема, подання до апеляційного суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та виправлену апеляційну скаргу із зазначенням усіх учасників справи.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 17 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Романюк В. І., на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 09 жовтня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявникам.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що особами, які подали апеляційну скаргу, у встановлений судом строк не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, тому апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути заявникам з підстав, визначених статтями 185, 356, 357 ЦПК України.

20 листопада 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Романюк В. І., через підсистему «Електронний суд», звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 листопада 2023 року та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу дійшов помилкового висновку про те, що заявники не звільнені від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з підстав, визначених статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначено, що спірні правовідносини виникли щодо оплати житлово-комунальних послуг і на них розповсюджується дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про захист прав споживачів», тому незалежно від того, в якому процесуальному статусі перебувають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачі чи відповідачі, вони звільнені від сплати судового збору на всіх стадіях судового процесу. Суд апеляційної інстанції застосував звужене тлумачення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», що не відповідає характеру спірних правовідносин та позбавив відповідачів доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення постановленого без їх участі.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, а отже, саме правові приписи, закріплені в наведеному Законі, підлягають застосуванню під час обчислення судового збору, його сплати, а також звільнення осіб від його сплати у випадках, визначених

у статті 5 цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами статті 133 ЦПК України судовий збір належить до судових витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, які несуть сторони в судах усіх рівнів.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи

(у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України «Про судовий збір» (стаття 2 цього Закону).

Сплата судового збору особами, які звертаються до суду, - це процесуальний обов`язок, який визначається нормами процесуального закону та Закону України «Про судовий збір». При цьому процесуальна норма частини другої статті 133 ЦПК України є бланкетною і в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до окремого закону, зокрема Закону України «Про судовий збір». Об`єкти справляння судового збору, тобто процесуальні дії, за які справляється судовий збір, встановлені у статті 3 зазначеного Закону.

Такими об`єктами є процесуальні документи, які особа подає до суду (позовна заява, апеляційна чи касаційна скарга тощо). Так само ця норма визначає процесуальні документи, за подання яких судовий збір не справляється.

Стосовно документів, за подання яких судовий збір справляється,

стаття 4 Закону України «Про судовий збір» установлює розміри ставок судового збору. При цьому розміри ставок судового збору так само залежать від характеристики об`єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (в деяких випадках - у поєднанні з характеристикою суб`єкта, який звертається до суду).

Пільги щодо сплати судового збору визначені статтею 5 Закону України «Про судовий збір». При цьому передбачені в цій статті особи, які мають пільги щодо сплати судового збору, звільняються від його сплати під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, про що прямо зазначено в абзаці першому частини першої цієї статті.

Одночасно, частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року в справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) зазначила, що споживач звільняється від сплати судового збору як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Отже, статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний аналіз зазначеного Закону та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому у статті 5 цього Закону, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

При прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що від сплати судового збору за подання позовів, апеляційної (касаційної) скарги споживачі звільнені лише у разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів. Тобто відповідачі при подачі апеляційної чи касаційної скарги мають сплачувати судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір».

Таким чином, споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши зміст апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору з підстав, передбачених частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки останні є відповідачами у даній справі тому не звільнені від сплати судового збору подання апеляційної скарги на судове рішення.

З таким висновком погоджується і Верховний Суд.

За правилом пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 356 ЦПК України, якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Врахувавши вказані вище обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність сплати заявниками судового збору за подачу апеляційної скарги у справі, та в подальшому повернув вказану скаргу у зв`язку з невиконанням вимог суду.

Посилання заявника на помилковість висновків апеляційного суду є необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на хибному тлумаченні процесуальних норм та не впливають на законність висновку про повернення апеляційної скарги.

Крім того, слід зазначити посилання заявника на позбавлення права на доступ до суду є безпідставними.

Вимога апеляційного суду сплатити судовий збір не свідчить про відмову

у доступі до суду, а положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не передбачає право на безкоштовне провадження у цивільній справі.

Крім того, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із такою скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Романюк Валерій Ілліч, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 17 листопада 2023 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторресурси - Буковина» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко