ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/587/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/5788/21 Категорія: 311010100 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Бородійчука В.Г., Гончар Н.І.

За участі секретаря Сергун Т.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ГБК «Сирена»;

особа, яка подає апеляційну скаргу - відповідач ГБК «Сирена»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» Флоря Григорія Ілліча на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року, ухвалене під головуванням судді Позарецької С.М. у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси 09.02.2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

13.09.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» про поновлення строку на звернення до суду, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що за даними трудової книжки, 16.05.2013 року він прийнятий на посаду голови правління ГБК «Сирена» згідно із рішенням зборів за протоколом № 2 від 20.04.2013 року та наказом № 1 від 16.05.2013 року.

Наказом голови правління ГБК «Сирена» від 05.04.2021 року № 15-К ОСОБА_1 звільнено з посади голови правління за прогули, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України з 05.04.2021 року. Копія наказу про звільнення була вручена йому 19.06.2021 року, проте трудова книжка повернута 16.08.2021 року.

Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податку з першого кварталу позивач не отримав повністю заробітну плату, а з другого кварталу 2020 року, тобто з квітня 2020 року, ОСОБА_1 взагалі не отримував заробітну плату.

01.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГБК «Сирена» з вимогою про виплату йому заборгованості із заробітної плати та надання довідки про розмір заборгованості із заробітної плати, а також довідки про середньоденну заробітну плату. Між тим, відповідна інформація не була надана, навіть на запит адвоката. Таким чином, заборгованість із заробітної плати за період із січня 2020 року по 05.04.2021 року, враховуючи норми ст. ст. 115, 116 КЗпП України складає 75784,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що ГБК «Сирена» протиправно не виплатило йому заробітну плату і позивача протиправно було звільнено з посади.

Крім того, позивач вказує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про кооперацію», статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Відповідно до пункту 10.2 Статуту ГБК «Сирена» голова правління кооперативу обирається на загальних зборах членів кооперативу.

Згідно до статті 147 КЗпП України звільнення є дисциплінарним стягненням.

Статтею 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Орган, який правомочний призначати на посаду голову правління є загальні збори ГБК «Сирена». Таким чином, вказує, що й права звільнення голови правління також належить загальним зборам ГБК «Сирена».

Проте, ОСОБА_1 звільнено наказом голови правління ГБК «Сирена» Флоря Г.І. без прийняття відповідного рішення загальних зборів ГБК «Сирена». Отже, позивч вважає, що наказом голови правління ГБК «Сирена» Флоря Г.І. від 05.04.2021 року, ОСОБА_1 протиправно без відповідного рішення загальних зборів звільнено із займаної посади, у зв`язку із чим він має право на поновлення на посаді.

Як зазначено у позовній заяві, враховуючи, що ОСОБА_1 не було видано трудову книжку в день звільнення 05.04.2021 року, а видано її лише 16.08.2021 року, то днем звільнення вважається 16.08.2021 року. Отже, відповідач повинен виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Оскільки відповідачем не надана довідка про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 , обрахувати на день подання позову суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу не передбачається можливим та буде, як вказано, обраховано після надання відповідної довідки. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідачем ГБК «Сирена» не надана довідка про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 , обрахувати на день подання позову суму компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні не передбачається можливим, тому, як зазначено, буде обраховано після надання відповідної довідки.

Враховуючи, що на момент подання позовної заяви відповідачем так і не було проведено повний розрахунок, то вимога про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню, починаючи з 06.04.2021 року по день винесення рішення суду.

Також із позовною заявою позивачем подане клопотання про поновлення строку звернення до суду із цим позовом, в якому зазначено, що копію наказу про звільнення йому вручено 19.06.2021 року, а трудову книжку - 16.08.2021 року.

Із 29.06.2021 року він знаходився на лікуванні (підозра на коронавірус) і позивача було направлено на обстеження. 29.07.2021 року позивач звернувся до Черкаського міського центру з надання безоплатної правової допомоги щодо призначення йому адвоката за рахунок держави у зв`язку із відсутністю доходу. Вважає, що з поважних причин він пропустив строк звернення до суду, визначений ст. 233 КЗпП України, оскільки лише після закінчення лікування зміг звернутися за правовою допомогою і з позовом до суду. Тому позивач просив поновити йому строки звернення до суду з позовом.

ОСОБА_1 просив суд поновити строк на звернення до суду з позовом про визнання звільнення протиправним та поновлення на посаді; визнати протиправним та скасувати наказ ГБК «Сирена» від 05.04.2021 року № 16-К про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» з 06.04.2021 року; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату з січня 2020 року по 05 квітня 2021 року в розмірі 75784,00 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку; середній заробіток за час вимушеного прогулу; компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 07.04.2021 року по день винесення рішення суду.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м. Черкаси, просп. Хіміків, 53) від 05.04.2021 року №16-К про звільнення з посади ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Поновлено ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м. Черкаси, просп. Хіміків, 53) з 06.04.2021 року.

Стягнуто з Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м.Черкаси, просп. Хіміків, 53) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заробітну плату з лютого 2020 року по 05 квітня 2021 року в розмірі 77061 грн. 00 коп. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

Стягнуто з Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м.Черкаси, просп. Хіміків, 53) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) компенсацію за невикористану щорічну відпустку в кількості 45 календарних днів в розмірі 7514 грн. 10 коп. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

Стягнуто з Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м.Черкаси, просп. Хіміків, 53) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.04.2021 року по 09.02.2023 року в сумі 285856 грн. 19 коп. з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.

Стягнуто з Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м.Черкаси, просп. Хіміків, 53) в дохід держави судовий збір у розмірі 4612 грн. 31 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1950 грн. 56 коп.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» (, м. Черкаси, просп. Хіміків, 53) з 06.04.2021 року та стягнення заробітної плати за 1 місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої існтанції, голова правління гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» Флоря Г.І. оскаржив рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказується, що в порушення базових засад управлінських повноважень ГБК «Сирена» у самовправний спосіб з 2013 року кооператив очолював неповноважний керівник ОСОБА_1, який привласнив посаду голови правління на підставі підроблених документів, вступивши у зговір з державним реєстратором щодо незаконного внесення відомостей до державного реєстру. З метою приховання юридично значимих фактів позивач як мінімум двічі у 2017 році та 2019 році вчиняв дії щодо удаваної втрати бухгалтерської та статутної документації кооперативу, внаслідок чого знищено інформацію по руху (надходженням) грошових коштів до кооперативу з травня 2013 році, а також проведення загальних зборів ГБК «Сирена» у період 2013-2020 років. Уникаючи відповідальності за накопиченими зборами та доведення кооперативу до передбанкрутного стану позивач з березня місяця 2020 року перестав відвідувати робоче місце.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу від 31.01.2021 року обрано новий склад правління ГБК «Сирена» та призначено з його складу голову правління.

На виконання рішення загальних зборів членів кооперативу за систематичної відсутності на робочому місці позивача, що унеможливлювало проведення приймання-передачі документації кооперативу, а також проведення інвентаризації активів та зобов`язань кооперативу, наказом голови правління від 05.04.2021 року ОСОБА_1 звільнений за порушення трудової дисципліни.

В апеляційній скарзі звертається увага на те, що висновок суду першої інстанції про застосування прикінцевих положень КЗпП України по строкам звернення позивача не відповідає критеріям запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оскільки ОСОБА_1 не надано документів на підтвердження діагнозу по коронавірусній хворобі, доцільності та законності перебування на самоізоляції, неможливості звернення до суду у тридцятиденний строк після отримання наказу про звільнення.

Скаржник зазначає, що неодноразово звертався до суду першої інстанції із заявами щодо необхідності і дотримання процедури розгляду клопотання про поновлення строків звернення до суду у відповідності з вимогами ЦПК України, але суд першої інстанції визначив, що такий розгляд буде проведено не на стадії відкриття провадження, а в момент ухвалення рішення по суті справи.

Крім того, з метою створення удаваних порушень з боку відповідача, позивачем умисно внесено до позовної заяви недостовірну інформацію щодо строку видачі трудової книжки, що в черговий раз доводить свідоме використання позивачем шахрайських методів представлення доказів, а тому відсутні підстави для виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період затримки видачі трудової книжки.

Скаржник вважає, що сам по собі запис у трудовій книжці позивача не породжує юридичних наслідків трудових відносин без підтверджуючих документів щодо настання подій, пов`язаних з проведенням загальних зборів членів ГБК «Сирена» та протокольного оформлення результатів таких зборів. На стадії підготовчого провадження ні позивач, ні відповідач не володіли будь-яким протоколом загальних зборів членів ГБК «Сирена» щодо обрання ОСОБА_1 до складу правління ГБК «Сирена», а також обрання останнього головою правління кооперативу. Відповідач повідомив суд, що протоколу про обрання ОСОБА_1 головою правління ГБК «Сирена» не існує в природі, і сам позивач весь час удаваних трудових відносин користувався управлінськими повноваженнями на підставі підроблених документів. Запис у трудовій книжці позивача є вторинною (похідною) ознакою трудових відносин і без протоколу загальних зборів членів ГБК «Сирена» не може бути доказом законних трудових відносин.

Серед матеріалів реєстраційної справи кооперативу не виявлено протоколу загальних зборів членів ГБК «Сирена» від 20 квітня 2013 року, а отже, позивачем не підтверджено будь-якими доказами обрання останнього на посаду голови правління ні за першим строком повноважень, який відображено у його трудовій книжці, ні у будь-який інший строк до 31 січня 2021 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посада голови правління є виборною та обмеженою строком повноважень - обрання та/або переобрання на цю посаду пов`язано виключно з рішенням загальних зборів членів ГБК «Сирена». Нарахування та отримання зарплати позивачем поза межами строку повноважень є правом самоправства та шахрайства.

Скаржник вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з численними порушеннями норм процесуального права в порушення базових засад матеріального права, норм та положень Конституції України, а також спеціального законодавства, що регулює трудові відносини в України та не має взагалі нічого спільного з поняттям верховенства права.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, голова правління ГБК «Сирена» Флоря Г.І. просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю. Судові витрати покласти на відповідача.

31 травня 2023 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврилова Д.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Зміст відзиву аналогічний обставинам, викладеним у позовній заяві ОСОБА_1 .

У відзиві звертається увага на те, що в даному випадку позивачем оскаржується незаконність наказу про його звільнення з посади голови правління від 05.04.2021 року, який виданий головою правління ГБК «Сирена», заявлені вимоги про поновлення на цій посаді та стягнення певних виплат, передбачених нормами КЗпП України. А отже, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до норм ч. 1 ст. 19 ЦПК України і є підсудним Придніпровському районному суду м. Черкаси відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України (тобто за місцем реєстрації та проживання позивача).

Представник позивача зазначає, що за встановлених обставин по справі вбачається, що між сторонами у справі склалися трудові відносини. ОСОБА_1 працював на посаді голови правління ГБК «Сирена» на підставі Статуту кооперативу, наказу про прийняття на посаду та рішення загальних зборів про його обрання, здійснював керівництво та управління кооперативу, отримував заробітну плату, розмір якої був визначений загальними зборами членів кооперативу, у певні проміжки часу перебував у відпустках та був протиправно звільнений наказом від 05.04.2021 року по п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому рішення суду першої інстанції ухвалено законно, обґрунтовано та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Також зазначає, що безпідставними є посилання відповідача про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду з цим позовом, які передбачені ст. 233 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, оскільки поняття строку позовної давності, визначені ст. 257 ЦК України, та строки звернення до суду, передбачені ст. 233 КЗпП України, не є тотожними.

Крім того, п. 1 гл. XIX Прикінцевих положень КЗпП України, в редакції, яка чинна з 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину та дія карантину продовжена на всій території України по теперішній час.

Враховуючи наведене у відзиві, представник ОСОБА_1 - адвокат Гаврилов Д.О. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, позивача та його представника, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки ухвалене з порушенням правил юрисдикції загальних судів.

Відкриваючи провадження у справі та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ГБК «Сирена» про поновлення строку на звернення до суду, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію за час затримки розрахунку при звільненнісуд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам закону, так як судом допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції за даними трудової книжки ОСОБА_1 , 1971 року народження, (серія НОМЕР_2 ) є записи: «16.05.2013 року Прийнятий на посаду голови правління ГБК «Сирена», на підставі протоколу № 2 від 20.04.2013 року, рішення зборів, наказ № 1 від 16.05.2013 року», а також «05.04.2021року Звільнений за прогули, п. 4 ст. 40 КЗпПУ, на підставі наказу № 15-к від 05.04.2021 року».

Згідно наказу № 1 від 16.05.2013 року, підписаного головою правління ОСОБА_1 , він приступив до виконання обов`язків голови правління ГБК «Сирена» з 16.05.2013 року з посадовим окладом 1800,00 грн. на місяць. Підстава: протокол загальних зборів членів ГБК «Сирена» від 20.04.2013 року.

Відповідно до протоколу загальних зборів членів ГБК «Сирена» від 31.01.2021 року вирішувалося питання щодо припинення повноважень голови правління ОСОБА_1 (минула каденція). Зокрема, за виступами учасників доведена інформація до присутніх про відсутність в кооперативі документів про звільнення ОСОБА_1 , але в державному реєстрі, як зазначено, до сих пір обліковується інформація про ОСОБА_1 , як керівника ГБК «Сирена». Крім того, прийнято рішення: «Припинити повноваження правління ГБК «Сирена» (минула каденція). Звільнити ОСОБА_1 з посади голови правління. Процедуру звільнення оформити у відповідності до вимог законодавства за наявними документами. Внести зміни до відомостей про юридичну особу в ЄДРЮОФОПГФ, а саме: виключити зі складу керівників та підписантів ГБК «Сирена» ОСОБА_1». Також, прийнято рішення про обрання персонального складу правління ГБК та призначення головою правління ГБК Флоря Г.І .

Згідно виписки з ЄДРЮОФОПГФ від 18.02.2021 року, внесені відомості щодо керівника ГБК «Сирена» Флоря Г.І .

Відповідно протоколу № 1/21 від 06.02.2021 року прийнято рішення про призначення внутрішньої службової перевірки по процедурам дотримання вимог трудового законодавства. Виділено в окреме провадження дослідження законності звільнення ОСОБА_1 .

За наявності порушень, вирішено провести коригування поданої у зв`язку зі звільненням звітності та викликати на комісійну співбесіду найманих працівників, а також встановлено строк для подання документів та пояснень не більше одного робочого дня з моменту проведення співбесіди.

Наказом № 2-к від 12.02.2021 року, який виданий головою правління Флоря Г.І. , призначено службову перевірку дотримання вимог трудового законодавства в частині обліку робочого часу, здійснення нарахувань, сплачених податків, надання відпусток, звільнення, тощо, найманих працівників за 2020 рік. Строк встановлено до 28.02.2021 року. Крім того, вирішено привести у відповідність до вимог трудового законодавства облік та звільнення найманих працівників. Підстави наказу: рішення загальних зборів від 31.01.2021 року, штатний розпис на 2021 рік, рішення правління від 06.02.2021 року.

Відповідно до рішення, викладеного у протоколі № 5/21 від 03.04.2021 року, правління ГБК «Сирена» вирішило про те, що на виконання розпорядження голови правління підготовлені документи на звільнення ОСОБА_1 .

Наказом голови правління ГБК «Сирена» Флоря Г.І № 15-к від 05.04.2021 року звільнено ОСОБА_1 , голову правління ГБК «Сирена» за прогули (в тому числі, відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин протягом лютого-березня 2021 року п. 4 ст. 40 КЗпП України; провести повний розрахунок з ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства. Підстави: доповідна записка від 26.03.2021 року, три акти про встановлення факту відсутності працівника на робочому місці (без дати та номеру). У наказі наявний запис про те, що ОСОБА_1 ознайомлений та отримав копію примірника наказу 19.06.2021 року.

Відповідно до рішення загальних зборів членів ГБК, викладеного у протоколі № 2/22 від 16.10.2022 року, ОСОБА_1 виключено із членів ГБК «Сирена».

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі, у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі, учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Спірні правові відносини врегульовано Законом України «Про кооперацію».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про кооперацію» кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

У статті 3 Закону України «Про кооперацію» вказано, що метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо (стаття 6 Закону України «Про кооперацію»).

Статтею 8 Закону України «Про кооперацію» визначено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Стаття 12 Закону України «Про кооперацію» перераховує основні права члена кооперативу, серед яких: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб.

Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є. Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів (стаття 15 Закону України «Про кооперацію»).

У статті 16 Закону України «Про кооперацію» вказано, що виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу. Члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п`ять років. Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу.

А стаття 34 Закону України «Про кооперацію» передбачає, що трудові відносини в кооперативних організаціях регулюються цим Законом, законодавством про працю, статутами кооперативних організацій та правилами їх внутрішнього розпорядку.

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності. Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Відповідно до статті 94 ГК України господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів.

Згідно зі статтями 2, 6, 9 Закону України «Про кооперацію» кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Такий правовий висновок, викладений у декількох постановах Великої Палати Верховного Суду, наприклад, від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 листопада 2019 року у справі №922/80/18 та інших.

Частиною третьою статті 99 ЦК України передбачено, що повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Як визначено у частині четвертій статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема, у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь?який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками юридичної особи корпоративних прав на участь в її управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення їх повноваженнями на управління юридичною особою або позбавлення таких повноважень на управління юридичною особою. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку із цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такого правила зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління.

За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Отже, зміст частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити на свій розсуд повноваження члена виконавчого органу у будь-який час.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об?єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Вказане вище узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 759/16938/19.

ОСОБА_1 , який перебував на посаді голови правління ГБК «Сирена», серед іншого, заявив вимогу щодо поновлення його на посаді голови правління ГБК «Сирена».

Матеріали справи також містять протокол загальних зборів членів ГБК «Сирена» від 31.01.2021 року, згідно якого прийнято рішення: «Припинити повноваження правління ГБК «Сирена» (минула каденція). Звільнити ОСОБА_1 з посади голови правління. Процедуру звільнення оформити у відповідності до вимог законодавства за наявними документами. Внести зміни до відомостей про юридичну особу в ЄДРЮОФОПГФ, а саме: виключити зі складу керівників та підписантів ГБК «Сирена» ОСОБА_1» та наказом голови правління ГБК «Сирена» Флоря Г.І № 15-к від 05.04.2021 року про звільнення ОСОБА_1 , голови правління ГБК «Сирена» на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до рішення загальних зборів членів ГБК, викладеного у протоколі № 2/22 від 16.10.2022 року, ОСОБА_1 виключено із членів ГБК «Сирена».

Отже, предметом спору у цій справі є права учасника непідприємницького товариства не тільки на участь в управлінні ним, а і взагалі на участь у ньому, тобто корпоративні права. Відповідно, спір виник з корпоративних правовідносин та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства відповідно до вищезазначених вимог закону.

Висновок про необхідність розгляду вказаної категорії справ у порядку господарського судочинства, викладений, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц (провадження № 14-613цс18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц (провадження № 14-472цс19), від 19 лютого 2020 року у справі №145/166/18 (провадження № 14-524цс19), від 13 жовтня 2020 року у справі № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20).

Враховуючи вище викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції, відкриваючи провадженні у даній справі таухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ГБК «Сирена» про поновлення строку на звернення до суду, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні дійшов помилкового висновку, що зазначені вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскільки судом першої інстанції порушено норми цивільного процесуального законодавства щодо визначення предметної юрисдикції та судом розглянуто справу в порядку цивільного судочинства, яка підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, то ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати на підставі ч. 2 ст. 377 ЦПК України та закрити провадження у даній справі.

Колегія суддів апеляційного суду роз`яснює ОСОБА_1 , що що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду та про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, ч. 2 ст. 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Сирена» Флоря Григорія Ілліча - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року - скасувати.

Провадження у даній справі - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарських судів.

ОСОБА_1 має право звернутись протягом десяти днів з дня отримання постанови із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 13.06.2023 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

Н.І. Гончар