Справа № 513/683/23
Провадження № 2/513/223/23
Саратський районний суд Одеської області
15 червня 2023 року суддя Саратського районного суду Одеської області Рязанова К.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання недійсним рішення сільської ради та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку,
в с т а н о в и в:
Ухвалою від 01 червня 2023 року позовна заява залишена без руху в зв`язку з недоплатою позивачем судового збору в розмірі 1073,60 гривень, та необхідністю уточнення позовних вимог, надано десятиденний строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду від 01 червня 2023 року про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, представником позивача на адресу суду подано заяву, в якій представник надає письмові пояснення щодо усунення недоліків, зміст яких зводиться до заперечень позивача проти вимог ухвали судді, незгоди із висновками судді щодо наявності недоліків позовної заяви, однак жодних дій по виправленню зазначених в ухвалі недоліків не вчинялось.
Згідно з ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 2 та 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 2 ст.133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справлення судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».
За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Встановлено, що при зверненні до суду позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, за кожну з яких відповідно до вищевказаних вимог закону підлягав сплаті судовий збір. Однак судовий збір сплачено лише частково, за одну позовну вимогу немайнового характеру.
Щодо терміну «похідна вимога», на яку посилається представник, зазначаючи що сплата судового збору за похідну вимогу у позові, законом не передбачено, слід вказати таке.
Цивільне процесуальне законодавство презюмує, що кожна із заявлених вимог буде розглянута з дотриманням принципів пропорційності і верховенства права, та норми законодавства, які регулюють порядок сплати судового збору, не передбачають звільнення від сплати похідної вимоги. Закон надає право на відстрочення чи звільнення від сплати судового збору за подання окремих позовних вимог. Таке можливо при доведенні особою, яка звертається до суду, певних умов та надання доказів на підтвердження того, що майновий стан заявника перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Із такими клопотаннями або заявами позивач або його представник до суду не зверталися.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
Оскільки суду не подано документу, який підтверджує сплату судового збору в повному обсязі, судовий збір сплачено позивачем лише частково, відкриття провадження у справі є неможливим.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Враховуючи викладене, вважаю необхідним повернути позовну заяву позивачеві.
При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Керуючись ч. 3 ст. 185, ст.ст. 260, 353 354 ЦПК України,
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання недійсним рішення сільської ради та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, вважати неподаною і повернути позивачеві.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Роз`яснити позивачеві передбачене п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» право звернення до суду із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя К. Ю. Рязанова