Справа № 466/2801/20 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/399/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Гай О.О.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , його представника Яцишина О.В. , представника відповідача Львівської обласної прокуратури - Панькевича Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Яцишина Ореста Васильовича в інтересах ОСОБА_1 та Львівської обласної прокуратури на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Ковальчука О.І. від 24 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Львівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду в розмірі 140774,94грн. (сто сорок тисяч сімсот сімдесят чотири гривні дев`яносто чотири копійки) та моральну шкоду, завдану внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду у розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Судовий збір віднесено за рахунок держави.

Дане рішення оскаржили Яцишин Орест Васильович в інтересах ОСОБА_1 та Львівська обласна прокуратура.

В апеляційній скарзі Яцишин Орест Васильович в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року в частині стягнення моральної шкоди та в цій частині постановити нове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду у розмірі 1 000 000 грн. (один мільйон гривень).

Вважає, що у судовому рішенні суд вірно прийшов до переконання щодо наявності в цілому підстав відшкодування моральної шкоди та зазначив, факт заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди органом досудового розслідування та безпідставним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконним відстороненням від посади. Зазначає, що коли ОСОБА_1 продовжував перебувати в статусі підозрюваного у кримінальному правопорушенні, до нього було застосовано запобіжний захід та фактично діяли обмеження, передбачені запобіжним заходом. Такі тривалі неправомірні дії призвели до погіршення здоров`я позивача, втрати соціальних зв`язків, а також роботи із достойним заробітком. Проте, суд необґрунтовано зменшив суму відшкодування моральної шкоди до 10000,00 гривень. Наголошує, що суд в своєму рішенні не надав належної оцінки показам свідків, що були допитані в судовому засіданні, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які в своїх показах надали вичерпні та повні покази, які в сукупності з іншими доказами по справі однозначно підтверджують про наявність моральної шкоди та що її розмір в сумі 1 000 000,0 грн є обґрунтованим. Окрім того, судом було задоволено клопотання адвоката Яцишина О.В. про витребування та долучення з Шевченківського районного суду матеріалів кримінальної справи справі №466/6101/17 щодо розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000134, відповідно до якого ОСОБА_1 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, проте при досліджені матеріалів справи не оголошувались ці матеріали та судом не досліджувались матеріали вказаної кримінальної справи. Також судом не було застосовано ч.3 ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у відповідності до якої відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

В апеляційній скарзі Львівська обласна прокуратурапросить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважають, що не підлягає до задоволення вимоги про відшкодування завданої матеріальної шкоди, що полягає в недоотримані заробітної плати. Звертають увагу на те, що як зазначає позивач ОСОБА_1 у період з січня по квітень 2017 року включно, щомісячно отримував по 10 390,11 грн., а з травня 2017 року по час поновлення на роботі (30 березня 2019 року) отримував виключно посадовий оклад у розмірі 6 530,33 грн. Однак, такі твердження не відповідають матеріалам справи. Так, відповідно до долучених позивачем архівних відомостей № 1 за період з січня 2017 року по грудень 2017 року, № 1 за період з січня 2018 року по грудень 2018 року та № 1 за період з січня 2019 року по грудень 2019 року, посадовий оклад ОСОБА_6 становить 2 950 грн., а також позивачу впродовж всього періоду з 2017 по 2019 роки виплачувалися: «оклад за спеціальністю», «надбавка за стаж», «надбавка до посадового», «премія АТ», «матеріальна допомого на» та «індексація». Крім того, загальний розмір нарахувань був не такий, як заявлено позивачем, до прикладу на лютий 2017 року позивач отримав 10 548,33 грн. ( ОСОБА_1 не перебував під судом і слідством), а в листопаді 2017, коли позивач уже перебував під судом і слідством, отримав 26 980,04 грн. Аналогічна ситуація і за іншими роками. Підсумовуючи наведене, вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норму ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та порушив норми ст. ст. 89, 263 ЦПК України. Зазначають, що позивачем не долучено платіжних доручень, або квитанцій до прибуткового касового ордера, які б підтверджували факт отримання адвокатом грошових коштів в якості гонорару. Відтак, що позивачем не підтверджено належними доказами понесені ним витрати на професійну правничу допомогу. Таким чином, у суду були відсутні підстави для стягнення таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

В судове засідання представника відповідача Державної казначейської служби України не з`явився, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у відсутності їх представника, зважаючи на те, що така повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника на підтримання своєї апеляційної скарги та в заперечення скарги відповідача, представника відповідача на підтримання їх апеляційної скарги та в заперечення скарги позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, заяв про уточнення позовних вимог, відповіді на відзив, апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи в судах першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, 3, 55, 56 Конституції України, 22, 23, 1166, 1167, 1176 ЦК України, 1, 2, 3, 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», задовольняючи частково позов, виходив з того, що позивач ОСОБА_1 , обіймаючи посаду тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника Шевченківського ВП - начальника відділу кримінальної поліції ГУ НП у Львівській області, 26.04.2017р. був затриманий працівниками СБУ у Львівській області спільно з працівниками Прокуратури Львівської області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України (а.с.11-12). 27 квітня 2017 року ОСОБА_1 старшим слідчим другого слідчого управління Прокуратури Львівської області Стефанів Р.М. оголошена підозра по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000134 від 21 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 обрано запобіжний у виді тримання під вартою з утриманням в Львівському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області. На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначено розмір застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень. Крім того, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова, відсторонено підозрюваного ОСОБА_1 від посади тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника Шевченківського ВП - начальника відділу кримінальної поліції ГУ НП у Львівській області. Так, в результаті проведення досудового розслідування, 21.08.2017р. відносно ОСОБА_1 було складено обвинувальний акт в порядку ст. 291 КПК України у кримінальному провадженні за № 0000134 від 21.04.2017 року, який скеровано до суду (а.с.13-14).Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.2019р., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 21.04.2017р. про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст. 368 КК України - закрито на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (а.с.17-18). Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили. Як вбачається з відповіді ГУНП у Львівській області на адвокатський запит (а.с.20, 28-30), згідно архівних відомостей №1 за період з січня 2017 року по грудень 2017 року, №1 за період з січня 2018 року по грудень 2018 року та №1 за період з січня 2019 року по грудень 2019 року, ОСОБА_1 в період з січня по квітень 2017 року включно, що місячно отримував по 10390,11 гривень, а з травня 2017 року по час поновлення на роботі (30 березня 2019 року) отримував виключно посадовий оклад в розмірі приблизно 6530,33 гривень. Таким чином, у зв`язку з відстороненням від роботи, позивач ОСОБА_1 в продовж 23 місяців недоотримав щонайменше 3859,78 гривень щомісячно, що становить 88774,94 (вісімдесят вісім тисяч сімсот сімдесят чотири) гривень. З дня прийняття ухвали слідчим суддею Галицького районного суду міста Львова 27.04.2017 року про відсторонення ОСОБА_1 від посади по дату постановлення ухвали Шевченківським районним судом м. Львова від 27.11.2019 року, минуло 2 роки та 7 місяців і 1 день, тобто 31 місяць.Таким чином, розмір не отриманих ОСОБА_1 доходів складає 88774,94 грн. і підлягає відшкодуванню в установленому чинним законодавством порядку. Ухвалюючи рішення суд виходив з того, дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону відповідають лише частково; обставини, які суд вважав встановленими доведені лише частково, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

16.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної казначейської служби України, Львівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд ухвалити рішення, яким:

?стягнути з Державної казначейської служби України на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду у розмірі 1000000,00 гривень та

?матеріальну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду у розмірі 140774,94 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог покликався на те, що 26 квітня 2017 року в приміщенні Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_1 був затриманий працівниками СБУ у Львівській області спільно з працівниками Прокуратури Львівської області по підозрі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. 27 квітня 2017 року ОСОБА_1 старшим слідчим другого слідчого управління Прокуратури Львівської області юриста 1-го класу Стефанів Р.М. оголошена підозра по кримінальному провадженню, внесеного до ЄРДР за №0000134 від 21 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. В подальшому, старший слідчий СУ прокуратури Львівської області Стефанів Р., за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, звернувся в суд з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_1 .. Ухвалою слідчого-судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Львівському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області. На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначено розмір застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень. Окрім того, на підставі Ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова за клопотанням старшого слідчого СУ прокуратури Львівської області Р.Стефанів, за погодженням прокурора прокуратури Львівської області, відсторонено підозрюваного ОСОБА_1 , від посади тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника Шевченківського ВП - начальника відділу кримінальної поліції ГУ НП у Львівській області. В подальшому на підставі ряду Ухвал слідчого-судді Галицького районного суду м.Львова, а в подальшому і судді Шевченківського районного суду м.Львова, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, судом задовольнялись клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та відсторонення від посади, які завершилися 30 березня 2019 року згідно ухвали суду від 10 січня 2019 року. 22 серпня 2017 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000134, відповідно до якого ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 27 листопада 2019 року у справі №466/6101/17 (провадження 1-кп/466/82/19) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 21.04.2017р. про обвинувачення ОСОБА_1 , за ч.3 ст.368 КК України закрито на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Така відмова від підтримання державного обвинувачення обумовлена не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Ухвала ніким не оскаржувалась та набрала законної сили. Зважаючи на відмову від обвинувачення, перебування ОСОБА_1 під слідством і судом з 27 квітня 2017 року по 27 листопада 2019 року (2 роки, 7 місяців і 1 день - 31 місяців) є незаконним, і такими діями зі сторони органів досудового розслідування завдано значної моральної шкоди. Відтак позивач вказує, що така шкода повинна бути відшкодованою за рахунок держави виходячи із наступного. За період відсторонення від посади, перебування під слідством по сфальсифікованому звинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.386 КК України, перебуваючи під постійним психологічним тиском, у позивача, у зв`язку із постійним незаконним переслідуванням значно погіршився стан здоров`я. Він змушений був звертатися до лікаря невропатолога, кардіолога та вживати ліки. Окрім того, ОСОБА_1 , в зв`язку з погіршенням здоров`я, перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ "ТМО МВС України по Львівській області" неодноразово, в період часу 1) 11-21 листопада 2019 року; 2) 02-17 травня 2019 року; 3) 31 травня - 15 червня 2018 року; 4) 11-30 січня 2018 року; 5) 20 грудня 2017 року - 05 січня 2018 року; 6) 30 жовтня - 14 листопада 2017 року в зв`язку з погіршенням стану здоров`я серця та гіпертонічної хвороби. Внаслідок змін у щоденному житті (викликами на допити в прокуратуру та численні судові засідання), по причині відсторонення від посади, він не міг здійснювати будь-якої діяльності для отримання прибутку та утримувати та забезпечувати на відповідному рівні сім`ю. Окрім того, погіршилися стосунки у сім`ї та з оточуючими. Він втратив авторитет у друзів та знайомих. Також відзначає, що ОСОБА_1 за тиждень до затримання отримав державну нагороду, одне із найвищих відзнак для оперативного працівника поліції - нагородний пістолет. До такої нагороди рекомендують у виключних випадках. Для відновлення своєї сплюндрованої репутації він змушений був звертатись до правоохоронних органів, але йому протиправно було відмовлено у виконанні вимог та кримінальну справу щодо провокації хабаря спочатку було відмовлено у відкритті, а потім, після судового рішення про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР, з невідомих причин була закрита. Після поновлення в лавах правоохоронних органів в зв`язку з закінченням відсторонення, за період з березня 2019 року по грудень 2019 року розкрив 23 злочини, розшукав 5 осіб, здійснив 8 оперативних контактів, що дає підстави вказувати на його доволі високий рівень знань та навичок як оперативного працівника та поліцейського в цілому. Крім того, справа щодо ОСОБА_7 набула суспільного значного резонансу, неодноразово була висвітлена в засобах масової інформації, через інтернет. Ситуація щодо обвинувачення його у кримінальному злочині суттєво вплинула на репутацію позивача, як на працівника поліції. На підставі вищенаведеного, значної моральної шкоди зазнав не лише позивач, а також його сім`я. За період незаконного відсторонення від посади на службі ОСОБА_1 , його дружина, ОСОБА_8 , перебуваючи під постійним психологічним тиском на робочу місці зі сторони колег, була вимушена звільнитися з високооплачуваної посади Львівського окружного адміністративного суду. У зв`язку зі звільненням дружини, а також незаконним відстороненням позивача від посади, жодного фінансового доходу на утримання та проживання сім`ї не передбачалося. Дана обставина завдала значної моральної та матеріальної шкоди для подальшого життя сім`ї. Також, від того, що дана справа набула значного розголосу постраждала також малолітня дочка позивача, ОСОБА_9 , яку однокласники та інші школярі цькували у школі, дразнили, відбувалися постійні обговорення серед вчителів тощо. Це спричиняло психологічний тиск на дитину, яке виражалося у небажані останньої відвідувати та навчатися у школі. Позивач був вимушений перевести дочку в інший навчальний заклад, що підтверджується довідкою середньої загальноосвітньої школи №23 від 09.11.2020 року, що засвідчує факт про те, що ОСОБА_9 на даний момент здобуває середню загальну освіту у вищезазначеному навчальному закладі з 10 червня 2019 року. Внаслідок суттєвих змін у щоденному житті (викликами на допити в прокуратуру та численні судові засідання), по причині відсторонення від посади, погіршилися стосунки у сім`ї та з оточуючими. Позивач втратив авторитет у друзів та знайомих. Особливо погіршилися відносини з сусідами з будинку, в якому проживала сім`я позивача. Варто зазначити, що постійного прибутку для проживання не надходило, як зі сторони ОСОБА_1 , так зі сторони його дружини. Накопичених і відкладених грошових коштів згодом вичерпалися, останні місяці проживання були скрутними, адже не вистачало збережень для оплати комунальних послуг та на продукти харчування. На цій підставі ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною та дочкою був вимушений також змінити місце постійного проживання. Згідно договору купівлі-продажу від 25 липня 2019 року позивач продав квартиру, що знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 , для подальшого забезпечення сім`ї, однак фінансів не вистачало для купівлі нової квартири. Враховуючи вищенаведене, теща ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , надала позивачу свою квартиру, що знаходиться в іншому районі міста для тимчасового проживання у квартирі. Теща придбала квартиру ще у 2018 році у АДРЕСА_2 . На даний момент позивач разом зі своєю сім`єю тимчасово перебуває за вище вказаною адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника Шевченківського ВП - начальника відділу кримінальної поліції ГУ НП у Львівській області, 26.04.2017р. був затриманий працівниками СБУ у Львівській області спільно з працівниками Прокуратури Львівської області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України (Т.1 а.с.11-12).

27 квітня 2017 року ОСОБА_1 старшим слідчим другого слідчого управління Прокуратури Львівської області Стефанів Р.М. оголошена підозра по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000134 від 21 квітня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 обрано запобіжний у виді тримання під вартою з утриманням в Львівському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області. На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначено розмір застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 48 000 (сорок вісім тисяч) гривень.

Крім того, на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова, відсторонено підозрюваного ОСОБА_1 від посади тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника Шевченківського ВП - начальника відділу кримінальної поліції ГУ НП у Львівській області.

Так, в результаті проведення досудового розслідування, 21.08.2017р. відносно ОСОБА_1 було складено обвинувальний акт в порядку ст. 291 КПК України у кримінальному провадженні за № 0000134 від 21.04.2017 року, який скеровано до суду (Т.1 а.с.13-14).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.2019р., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 21.04.2017р. про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст. 368 КК України - закрито на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (Т.1 а.с.17-18). Ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

Як встановлено судом, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000134 від 21.04.2017р., ОСОБА_1 був відсторонений від роботи з посади тимчасово виконуючого обов`язків заступника начальника Шевченківського ВП - начальника відділу кримінальної поліції ГУ НП у Львівській області 27.04.2017р.

Позивач зазначає, що в період з січня по квітень 2017 року включно, щомісячно отримував по 10390,11 гривень, а з травня 2017 року по час поновлення на роботі (30 березня 2019 року) отримував виключно посадовий оклад в розмірі приблизно 6530,33 гривень.

Однак, як вбачається з відповіді ГУНП у Львівській області на адвокатський запит (Т.1 а.с.20, 28-30), згідно архівних відомостей №1 за період з січня 2017 року по грудень 2017 року, №1 за період з січня 2018 року по грудень 2018 року та №1 за період з січня 2019 року по грудень 2019 року, посадовий оклад ОСОБА_6 становить 2950 грн. Також, позивачу впродовж всього періоду з 2017 року по 2019 рік виплачувалися: «оклад за спеціальністю», «надбавка за стаж», «надбавка до посадового», «премія АТ», «матеріальна допомога» та індексація.

Окрім цього, з вказаних відомостей вбачається, що заробітна плата позивача станом на січень - березень 2017 року становила 10548,33 грн., натомість в листопаді 2017 року, перебуваючи під слідством в судом отримав заробітну плату у розмірі 26980 грн. В 2018 року розмірі заробітної плати позивача також змінювався від 6721,39 грн. до 22338,63 грн. З січня по листопад 2019 року заробітна плата позивача становила від 13917,27 грн. в місяць до 16867,47 грн.

Зважаючи на те, що навіть перебуваючи під слідством та судом, позивач отримував належну йому заробітну плату з усіма надбавками та виплатами, відтак судом безпідставно стягнуто на користь позивача 88774,94 грн. недоотриманої заробітної плати.

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, то слід вказати таке.

Згідно п. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2017 року між ОСОБА_8 (дружина позивача) та адвокатом Яцишиним О.В. було укладено угоду про надання правової допомоги, відповідно до якої правова допомога за наявним договором надається у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст. 368 КК України та відповідно до додатку до Угоди про надання правової допомоги від 27.04.2017 року, гонорар адвоката становитиме 26000грн. (а.с.118-119).

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу адвокатом Яцишиним О.В. додано також копію акту про прийняття-передачі наданих послуг від 22.08.2017 року (а.с.120). Даним актом встановлено, що послуги, передбачені Угодою про надання правової допомоги від 27.04.2017 року виконавцем були надані, а замовником прийняті, тобто адвокат отримав гонорар в розмірі 26000грн.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, в період з квітня 2017 року по грудень 2019 року позивач ОСОБА_1 поніс витрати на правову допомогу в розмірі 26 000,00 гривень на стадії досудового слідства.

Крім того, 22.08.2017 року між ОСОБА_1 та адвокатом Яцишиним О.В. було укладено угоду про надання правової допомоги, відповідно до якої правова допомога за наявним договором надається у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст. 368 КК України та відповідно до додатку до Угоди про надання правової допомоги від 22.08.2017 року, гонорар адвоката становитиме 26000 грн. (а.с.121-122).

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу адвокатом Яцишиним О.В. додано також копію акту про прийняття-передачі наданих послуг від 30.12.2019 року (а.с.123). Даним актом встановлено, що послуги, передбачені Угодою про надання правової допомоги від 22.08.2017 року виконавцем були надані, а замовником прийняті, тобто адвокат отримав гонорар в розмірі 26000грн.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, в період з квітня 2017 року по грудень 2019 року позивач ОСОБА_1 поніс витрати на правову допомогу в розмірі 26 000,00 гривень на стадії судового розгляду.

Враховуючи вказане, матеріалами справи підтверджено понесені ОСОБА_1 обґрунтовані витрати на правову допомогу, за якою він змушений був звернутись під час перебування під судом і слідством у період з квітня 2017 року по грудень 2019 року у розмірі 52000,00грн. (26000 + 26000).

Доводи скарги прокуратури про те, що Договір від 27.04.2017 року був укладений між адвокатом Яцишиним О.В. та ОСОБА_8 , яка була його клієнтом та оплачувала послуги не може бути доказом понесених витрат саме ОСОБА_1 , колегія суддів вважає не обґрунтованими, зважаючи на те, що згідно вказаного договору ОСОБА_8 в інтересах свого чоловіка ОСОБА_1 , який був затриманий працівниками правоохоронних органів уклала договір з адвокатом. Відповідно ОСОБА_8 діяла в інтересах свого чоловіка, який був затриманий та не міг укласти договір з адвокатом.

Що стосується стягнення моральної шкоди слід вказати таке.

З матеріалів справи вбачається, що з дня прийняття ухвали слідчим суддею Галицького районного суду міста Львова 27.04.2017 року про відсторонення ОСОБА_1 від посади по дату постановлення ухвали Шевченківським районним судом м. Львова від 27.11.2019 року, минуло 2 роки та 7 місяців і 1 день, тобто 31 місяць.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу тощо відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 цього Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Статтею 4 Закону про відшкодування шкоди визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Встановивши, що згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 27.11.2019р., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000134 від 21.04.2017р. про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст. 368 КК України - закрито на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, врахувавши фактичні обставини справи, зокрема, тривалість перебування позивача під слідством і судом, що негативно вплинуло на звичний уклад життя (не могло не вплинути), тобто зумовило моральні страждання і переживання, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди.

Однак, слід вважати, що визначений судом розмір моральної шкоди є заниженим.

Так, вина органів прокуратури на стадії досудового та судового слідства у заподіянні позивачу моральної шкоди через незаконні дії у формі неправомірного притягнення до кримінальної відповідальності, наслідком чого став період обмеження його прав та особистих свобод гарантованих ст.ст. 28, 29, 32, 42 Конституції України - права на повагу до гідності, невтручання у особисте та сімейне життя, свободи пересування, вільного вибору місця проживання, недоторканості особи, свободи економічних прав, в тому числі права на вільну працю, є доведеною належними та допустимими доказами.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також, колегія суддів бере до уваги термін досудового та судового слідства щодо позивача що становить понад 31 місяць (тобто 2 роки 7 місяців та 1 день), відтак позивач змушений був весь цей час присвятити захисту від безпідставних та незаконних звинувачень і ця втрата життєвого часу є фактично невиправною, а тому сама ця довготривала життєва фрустрація об`єктивно свідчить про душевні страждання позивача.

Вказане свідчить про перенесені душевні страждання, які не можуть не перебувати у безпосередньому причинному зв`язку з діями державних органів, зокрема, відповідача.

На думку колегії суддів розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави.

Крім цього, визначаючи розмір шкоди, колегія суддів враховує, що 24.02.2022 року відбулося повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на територію України і з цього часу в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 введено воєнний стан. Україна зазнає колосальних фінансових збитків у зв`язку з воєнними діями, тому фінансування сектору безпеки і оборони на даний час має визначальне значення для держави Україна. Тому, з огляду на наведене, обов`язок держави відшкодувати громадянину моральну шкоду у невиправдано великому розмірі не може стояти вище від обов`язку держави у захисті незалежності та суверенітету, і ефективне виконання цього обов`язку безпосередньо залежить від належного фінансування.

Тому визначаючись щодо питання стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає, що така буде достатньою у розмірі 100 000,00 грн., що буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Такий розмір є достатнім для відшкодування моральних страждань потерпілої особи, не призведе до збагачення позивача за рахунок держави та є адекватним нанесеній позивачу моральній шкоді в теперішній ситуації, що склалася також у державі.

Враховуючи вказане, апеляційні скарги слідзадовольнити частково. Рішення ж Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про часткове задоволення позову.

А саме слід стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду в розмірі 52 000 грн. та моральну шкоду, завдану внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду у розмірі 100 000 грн.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги Яцишина Ореста Васильовича в інтересах ОСОБА_1 та Львівської обласної прокуратури - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Львівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду в розмірі 52 000 грн. та моральну шкоду, завдану внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування, прокуратури та суду у розмірі 100 000 грн.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: Державна казначейська служба України, код ЄДРПОУ - 37567646, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Бастіонна, 6.

Відповідач: Львівська обласна прокуратура, код ЄДРПОУ - 02910031, адреса місцезнаходження: м.Львів, пр. Т. Шевченка, 17/19.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14 червня 2023 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра