Справа № 703/777/22
4-с/703/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

представника стягувача ОСОБА_1 ,

боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценко І.С., -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценко І.С. щодо здійснення розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні № 69404846.

В обґрунтування скарги зазначила, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № АСВП: 69404846 щодо виконання виконавчого листа № 703/777/22, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, згідно якого з ОСОБА_2 , на її користь щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх заробітків боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 квітня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Виконавче провадження відкрито 14 липня 2022 року на підставі заяви ОСОБА_3 .

При ознайомленні з матеріалами вказаного виконавчого провадження № 69404846 стягувачем виявлено, що державним виконавцем в рахунок погашення заборгованості прийнято та зараховано квитанцію, надану боржником ОСОБА_2 , яка не підтверджує сплату ним саме аліментів в розмірі 6000 грн. 00 коп. на користь дитини.

07 квітня 2023 року ОСОБА_3 звернулась до державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про здійснення перерахунку заборгованості аліментів, а саме щодо виключення 6000 грн. 00 коп. з розрахунку.

Однак, 19 квітня 2023 року ОСОБА_3 отримала лист-відмову, відповідно до якого начальник відділу ДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що 30 квітня 2022 року боржником безготівковим переказом було сплачено на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 6000,00 грн., тобто після призначення судом аліментів на її користь.

Стягувач стверджує, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценко І.С. неправомірно було зараховано квитанцію від 30 квітня 2022 року на суму 6000 грн., Так, згідно вказаної квитанції в графі «призначення платежу» вказано «переказ власних коштів», платник - ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_3 . Таким чином в зазначеній квитанції не міститься відомостей про сплату аліментів, а саме що дані грошові кошти перераховуються на утримання сина.

Зауважила, що станом на день здійснення боржником вказаного грошового переказу в розмірі 6000 грн. відносно останнього було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, по факту нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , а тому дані кошти за усною домовленістю були перераховані на її лікування.

Таким чином, надана боржником квитанція про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувача без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак вважає, що дії державного виконавця суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного стягувач ОСОБА_3 просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценко І.С. щодо зарахування 6000 грн. за квитанцією від 30 квітня 2022 року в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 69404846 та зобов`язати державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості у вказаному виконавчому провадженні за вирахуванням суми 6000 грн. згідно квитанції від 30 квітня 2022 року, яка не містять відомостей про сплату аліментів.

Розгляд скарги призначено судом на 31 травня 2023 року.

Судове засідання 31 травня 2023 року було відкладено на 13 червня 2023 року в зв`язку з неявкою стягувача, боржника та державного виконавця.

Представник стягувача ОСОБА_3 адвокат Геріх Н.А. в судовому засіданні 13 червня 2023 року скаргу підтримала у повному обсязі, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценко І.С. в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Боржник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначив, що кошти в розмірі 6000 грн. за квитанцією від 30 квітня 2022 року були сплачені ним на виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Відповідно до норм ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали вказаної скарги та цивільної справи №703/777/22, 2/703/781/22, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судом встановлено, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області №703/777/22 від 07 червня 2022 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 квітня 2022 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.36-38).

12 липня 2022 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області на підставі заяви стягувача видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 43).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, на підставі даного виконавчого листа №703/777/22 від 12 липня 2022 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гребенюком О.В. 14 липня 2022 року відкрито виконавче провадження №69404846 (а.с.62).

Згідно поданої скарги стягувач ОСОБА_3 стверджує, що державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценко І.С. при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментах неправомірно було зараховано квитанцію від 30 квітня 2022 року на суму 6000 грн., оскільки згідно вказаної квитанції в графі «призначення платежу» не міститься відомостей про сплату аліментів, а саме що дані грошові кошти перераховуються на утримання сина. Окрім того, стверджує, що станом на день здійснення боржником вказаного грошового переказу в розмірі 6000 грн. відносно останнього було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, по факту нанесення їй легких тілесних ушкоджень, а тому дані кошти за усною домовленістю були перераховані на її лікування.

Так, відповідно до копії дублікату чеку від 30 квітня 2022 року підтверджується надходження коштів у розмірі 6000 грн. з карткового рахунку боржника ОСОБА_2 на картковий рахунок стягувача ОСОБА_3 (а.с.61).

Письмовою заявою ОСОБА_3 від 06 квітня 2023 року підтверджується її звернення до державного виконавця з проханням не враховувати надану боржником квитанцію на суму 6000 грн., як доказ сплати аліментів (а.с.65).

Відповідно до листа відділу ДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 12216 від 14 квітня 2023 року стягувачу ОСОБА_3 повідомлено, що 30 квітня 2022 року, тобто після призначення судом аліментів на її користь, боржником ОСОБА_2 безготівковим переказом було сплачено аліменти в розмірі 6000,00 грн. Починаючи з серпня 2022 року аліменти сплачуються боржником через виконавчу службу. Роз`яснено, що спори стосовно розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом у встановленому законом порядку (а.с. 60).

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому листу № 703/777/22 від 12 липня 2022 року заборгованість боржника ОСОБА_2 станом на 31 березня 2023 року складає 8448 грн. 88 коп. (а.с.57,58).

Відповідно до частин першої і другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Згідно зі статтею 71 СК України порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до пункту 4 розділу XVI інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувана і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

В спірних правовідносинах стягувач не погоджується із розміром заборгованості за аліментами, який визначений державним виконавцем при примусовому виконанні рішення Смілянського міськрайонного суду № 703/777/22 від 07 червня 2022 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Виходячи із змісту частини третьої статті 195 Сімейного кодексу України, частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів може бути вирішено судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Верховний Суд у своїй постанові від 15 грудня 2021 року по справі № 2208/4771/12 (провадження № 61-11331св21) висловив правову позицію про те, що у вказаній категорії справ стягувач (боржник) вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах.

В свою чергу Верховний Суд у своїй постанові від 4 вересня 2019 року по справі № 753/3326/17 (провадження № 61-21667св18) виділив наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати.

Судом встановлено, що боржник, як на підтвердження добровільної сплати аліментів надав державному виконавцю квитанцію від 30 квітня 2022 року на суму 6000 грн., при цьому стягувач ОСОБА_3 не заперечувала щодо отримання коштів, однак висловила позицію, що вони не були спрямовані на сплату аліментів, стверджує, що станом на день здійснення боржником вказаного грошового переказу в розмірі 6000 грн. відносно останнього було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, по факту нанесення їй легких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , а тому дані кошти за усною домовленістю були перераховані на її лікування.

Так, згідно копії витягу з ЄРДР від 21 березня 2022 року, відомості про вчинення кримінального правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України у кримінальному провадженні №0000084 внесені до вказаного реєстру 21 березня 2022 року по факту нанесення 08 березня 2022 року ОСОБА_3 тілесних ушкоджень (а.с. 66 - зворот).

Доказів щодо того, що ці кошти сплачувались боржником ОСОБА_2 на виконання саме аліментних зобов`язань, боржник не надав, а державний виконавець не встановив.

Суд, надаючи оцінку наданій квитанції (дублікату чека) від 30 квітня 2022 року, робить висновки, що із її змісту неможливо встановити призначення платежу і як наслідок ті обставини, що кошти в розмірі 6000 грн. були спрямовані саме на сплату аліментів.

Так, Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладено в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, який обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно з додатками 2, 8 до Інструкції одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Положеннями п. 3.8. Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, які зазначено в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити, що перераховані кошти є аліментами на утримання дитини, оскільки в графі «призначення платежу» не міститься відомостей, які б свідчили про це, а не є іншими платежами на користь колишньої дружини, що є підставою для задоволення поданої ОСОБА_3 скарги.

Схожі висновки зробив і Верховний Суд у своїй постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 2607/386/2012 (провадження № 61-13617св21) та в постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що "завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. [...] Із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти".

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Таким чином, надана боржником квитанція про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувача від 30 квітня 2022 року без зазначення необхідних відомостей в графі «призначення платежу», не свідчить про виконання ним судового рішення щодо сплати заборгованості по аліментам, а відтак дії державного виконавця суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування його до фактичних обставин справи, враховуючи, що державним виконавцем не було взято до уваги той факт, що квитанція про сплату боржником ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_3 коштів в розмірі 6000 грн. від 30 квітня 2022 року не містить відомостей про призначення платежу, з урахуванням того що боржник не надав доказів, що кошти, перераховані на карту стягувача сплачувались саме на виконання аліментних, а не інших зобов`язань, а державний виконавець також цього не встановив, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільно та правильно задовольнити скаргу, зобов`язавши державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити новий розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні № 69404846 з вирахуванням суми 6000 грн. за квитанцією від 30 квітня 2022 року, яка не містять відомостей про сплату аліментів.

Керуючись ст.19, 129 Конституції України, ст.ст.1, 2, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 259, 260, 447, 451 ЦПК України,-

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценко І.С. задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценко І.С. щодо зарахування 6000 грн. за квитанцією від 30 квітня 2022 року в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 69404846.

Зобов`язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яценко І.С. здійснити новий розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні № 69404846 з вирахуванням суми 6000 грн. за квитанцією від 30 квітня 2022 року, яка не містять відомостей про сплату аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 14 червня 2023 року.

Суддя: Ю.В. Крива