ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/969/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/1503/23 Категорія: 304020000 Троян Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Гончар Н.І.
секретар Пойнер В.В.

учасники справи:

позивач - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ»,

відповідачі (скаржники) - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Левицька Е.А.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника відповідачів адвоката Яцюк М.В. на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.04.2023 (повний текст складено 25.04.2023, суддя в суді першої інстанції Троян Т.Є.) у цивільній справі за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Левицька Елеонора Антонівна, про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в :

у лютому 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом, яким просило визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 07.10.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. 07.10.2022, реєстраційний № 5892, та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру, реєстраційний номер об`єкта № 080.

В обґрунтування вказано на те, що спірний договір дарування є недійсним з тих підстав, що він направлений на уникнення виконання зобов`язань з погашення заборгованості перед кредитором-позивачем та має ознаки фраудаторного, тобто укладеного з метою уникнення сплати боргу. Так ОСОБА_1 є поручителем за кредитним договором №11-Ч/ЮО від 05.03.2019, укладеним між ПП «УКР-ЄВРО БУД» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ».

Рішенням господарського суду Черкаської області по справі №925/864/21 від 24.10.2022 стягнуто солідарно заборгованість з ПП «УКР-ЄВРО БУД», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» в розмірі 349 821,68 грн. Додатковим рішенням суду по справі № 925/984/21 від 22.11.2022 стягнуто солідарно з ПП «УКР-ЄВРО БУД», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 витрати на оплату правової допомоги у розмірі 56 700 грн.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.04.2023 позов у справі задоволено. Суд вказав, що оскаржуваний договір дарування є фраудаторним, адже його укладено з метою уникнути можливості задоволення вимог кредиторів дарувальника за рахунок його майна.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Яцюк М.В. подав 23.05.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та залишити без задоволення позовні вимоги. Вказує, що спірний договір дарування є дійсним та домовленості щодо його укладення існували тривалий час. Сторони договору здійснили обмін квартирами - ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 трикімнатну квартиру, а він їй - однокімнатну, так як для неї велика квартира не потрібна. В отриманій у дар квартирі ОСОБА_2 здійснює ремонт. Позивач намагається протиправно позбавити права власності добросовісного набувача, пори наявність змоги задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок інших відповідачів, з яких стягнуто кредитну заборгованість. Судом не встановлено, що внаслідок укладення спірного договору ОСОБА_1 став неплатоспроможним.

Цього ж дня адвокат Яцюк М.В. подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, діючи в якості представника іншого відповідача ОСОБА_1 , в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та залишити без задоволення позовні вимоги. Вказує, що суд не врахував, що у справі про стягнення кредитного боргу ОСОБА_1 є поручителем, а не основним боржником-позичальником. Після укладення спірного договору ОСОБА_1 лишився платоспроможним, що вбачається з наявного у нього офіційного доходу. Суд не врахував, що ОСОБА_1 частково виконує рішення про стягнення заборгованості та виконавець не надав доказів про неможливість задоволення вимог кредитора за рахунок іншого майна та наявних коштів скаржника.

У відзиві на апеляційні скарги представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» просив суд дані скарги відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що рішенням господарського суду Черкаської області у справі №925/864/21 від 24.10.2022 стягнуто солідарно заборгованість з ПП «УКР-ЄВРО БУД», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» в розмірі 349 821,68 грн., яка складається з такого: тіла кредиту - 300 000 грн., заборгованості за відсотками - 49 821,68 грн. та судовий збір у рівних частках з Відповідачів, по 1749,11 грн.

Дане рішення набрало законної сили 15.11.2022.

Додатковим рішенням господарського суду у справі № 925/984/21 від 22.11.2022 стягнуто солідарно з ПП «УКР-ЄВРО БУД», ОСОБА_3 та ОСОБА_1 витрати на оплату правової допомоги у розмірі 56 700 грн.

Зазначеним рішенням господарського суду Черкаської області у справі №925/864/21 від 24.10.2022 встановлено, що між ПП «УКР-ЄВРО БУД» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» укладено кредитний договір №11-Ч/ЮО від 05.03.2019, відповідно до якого ПП «УКР-ЄВРО БУД» отримало на поповнення обігових коштів кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії кошти у розмірі 300 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних від суми кредиту. Згідно п.1.6. кредит надано строком на 24 календарні місяці з 05.03.2019 по 04.03.2021. Відповідно до умов Договору ПП «УКР-ЄВРО БУД» зобов`язалось щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щомісячно сплачувати проценти за користування Кредитом в розмірі передбаченому п.2.1 кредитного договору.

У забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 05.03.2019 укладено договір поруки № 11- Ч/ЮО П/2. Відповідно до п. 1.1. Договору він поручився за виконання позичальником зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 11-Ч/ЮО від 05.03.2019 в повному обсязі. Згідно п. 2.1. Договору поруки Кредитодавець має право вимагати від поручителя виконання зобов`язань, передбачених п. 1.1. даного Договору у разі порушення Позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є Додатком № 1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу Кредитодавця згідно Основного договору. Пункт 2.2. Договору поруки № 11-Ч/ЮО П/2 передбачає, що у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань за Основним договором, Позичальник і поручитель відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі та надало ПП «УКР-ЄВРО БУД» кредит, що підтверджується платіжним дорученням № 2306 від 05.03.2019.

Водночас, ПП «УКР-ЄВРО БУД» не повернуло своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору №11-Ч/ЮО від 05.03.2019.

Згідно п.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до інформаційної довідки №321093871, дата формування: 25.01.2023, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 на праві приватної власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі технічного паспорту, акту приймання-передачі квартири від 27.07.2022, договору купівлі-продажу цінних паперів від 11.07.2007.

З копії договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за №5892 від 07.10.2022, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Чернігівської області Левицькою Е.А., вбачається, що ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарована) уклали договір, відповідно до якого дарувальник подарував та передав обдаровуваний прийняла у дар від дарувальника квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки №321093871, дата формування: 25.01.2023, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири, серія та номер: 5892 від 07.10.2022, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Чернігівської області Левицькою Е.А.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 під час розгляду господарським судом справи про стягнення з нього кредитної заборгованості на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» подарував ОСОБА_2 своє нерухоме майно згідно оспорюваного у справі договору, що обумовило звернення до суду з цим позовом про визнання його недійсним.

Такими є фактичні обставини у справі, встановлені судом.

Правовідносини, наявні на їх підставі, мають таке правове регулювання.

Згідно ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач посилалася на те, що оспорюваний правочин (договір дарування) вчинений відповідачем без дійсних намірів створення правових наслідків, а з метою уникнення можливості задовольнити вимоги кредитора дарувальника за рахунок наявного в нього майна.

Так фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутстві (стаття 20 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом»); при неплатоспроможності банків (стаття 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №369/11268/16-ц зазначила, що «Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник (дарувальник), проти якого ухвалено вирок про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, та його сини (обдаровувані), які укладають договір дарування, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки укладається договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)».

Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК, ВС у постанові від 24.07.2019 у справі №405/1820/17 урахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Так однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Правочин, вчинений боржником у період виникнення у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину як такого, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №2-591/11.

У даному випадку з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 подарував згідно спірного договору іншому відповідачу ОСОБА_2 квартиру, відтак, не можна стверджувати про те, що спірний договір дарування належним чином відповідає вимогам законодавства, адже є всі підстави стверджувати про те, що його укладено з метою уникнення можливості задовольнити вимоги кредитора дарувальника про стягнення коштів у спосіб звернення стягнення на наявне в нього нерухоме майно.

Отже висновки суду першої інстанції у даній справі про необхідність визнання недійсним оспорюваного правочину та скасування державної реєстрації прав, що ним обумовлена, є вірними та такими, що належним чином вбачаються з матеріалів справи.

У аспекті викладеного вище, апеляційний суд відхиляє посилання скаржників на те, що спірний договір дарування є дійсним та домовленості щодо його укладення існували тривалий час, а також про те, що в отриманій у дар квартирі скаржник здійснює ремонт, адже вони не спростовують факт укладення вказаного правочину вже після того, як дарувальник дізнався про заявлені до нього в суді позовні вимоги про погашення кредитного боргу.

Вказівки скаржників на те, що сторони договору здійснили обмін квартирами також оцінюється судом критично, оскільки їх не підтверджено доказами, а згідно приписів ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Апеляційні доводи скаржників про те, що позивач намагається протиправно позбавити права власності добросовісного набувача, пори наявність змоги задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок інших відповідачів, з яких стягнуто кредитну заборгованість, не свідчать про те, що кредитор (ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ») не має права задовольняти свої вимоги за рахунок майна ОСОБА_1 та повинен з`ясовувати можливість їх задоволення за рахунок інших відповідачів у справі про стягнення кредитної заборгованості.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у справі про стягнення кредитного боргу він є поручителем, а не основним боржником-позичальником, слід відхилити, оскільки за змістом ст. 543 ЦК України, яка регламентує солідарну відповідальність боржників, солідарний обов`язок боржників полягає у тому, що вони відповідають за вимогами кредитора до того часу, поки зобов`язання не буде виконано в повному обсязі як одним із боржників, так і кожним окремо, в тому числі, шляхом часткового задоволення, що призвело до повного виконання наявних зобов`язань.

Отже поки солідарне зобов`язання не виконано в повному обсязі, як у даному випадку, кожен із солідарних боржників має обов`язок здійснити його виконання.

Таким чином законодавством не визначено різного підходу до ступеню відповідальності за зобов`язаннями солідарних боржників в залежності від того, що саме обумовило виникнення солідарного обов`язку - основний договір, як підстава наявних зобов`язань, чи забезпечувальний договір.

Не можна погодитися з доводам скаржників про те, що після укладення спірного договору ОСОБА_1 лишився повністю платоспроможним, що вбачається з наявного у нього офіційного доходу та майна, адже відповідні докази (а.с.64-71) не свідчать про можливість задоволення за рахунок належної ОСОБА_1 лише 1/3 частини автомобіля ГАЗ 2705 фургон малотоннажний, 2001 року випуску, чи 1/3 частки у праві власності на квартиру, згідно свідоцтва від 06.11.1997, вимоги кредитора на загальну суму 349 821,68 грн. Також наявність щомісячної заробітної плати в сумі до відрахування податків та обов`язкових платежів - 8900 грн. (а.с.70) у ОСОБА_1 не підтверджує можливість виконання його зобов`язань саме за рахунок цього заробітку.

При цьому позбавлення боржника права власності на квартиру внаслідок укладення щодо неї договору дарування на користь іншої особи істотно впливає на можливість дарувальника задовольнити заявлені до нього вимоги за рахунок наявного в його власності майна.

Доводи скаржників про те, що суд не врахував, що ОСОБА_1 частково виконує рішення про стягнення заборгованості за рахунок заробітної платі в середньому по 800 грн. щомісячно та виконавець не надав доказів про неможливість задоволення вимог кредитора за рахунок іншого майна та наявних коштів скаржника, враховуючи відсутність доказів можливості боржника погасити 349 821,68 грн. заборгованості не свідчать про помилковість вирішення спору судом.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.04.2023 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відхиленням вимог апеляційної скарги, витрати по оплаті судового збору за апеляційний перегляд справи слід залишити за скаржниками.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.04.2023 у цивільній справі за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Левицька Елеонора Антонівна, про визнання договору дарування недійсним - залишити без змін.

Витрати по оплаті судового збору за перегляд справи апеляційним судом залишити за скаржниками.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 14.06.2023.

Суддя-доповідач

Судді