Номер провадження: 22-ц/813/1197/23
Справа № 510/2396/18
Головуючий у першій інстанції Бошков І. Д.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 14 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Ренійського районного суду Одеської області із позовом про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав та просив суд відновити стан земельної ділянки, а саме: зобов`язати ОСОБА_2 перенести гараж під літ. «Д», який розташований на території домоволодіння АДРЕСА_1 на відстань не менше 1 м. від межі земельної ділянки; зобов`язати ОСОБА_2 перенести паркан, який розташований уздовж межі земельної ділянки між домоволодіннями АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту; зобов`язати ОСОБА_2 перенести насадження, які знаходяться уздовж межі земельної ділянки на відстань, яка передбачена ДБН. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_2 на його земельній ділянці побудував гараж під літ. «Д», який відповідно до технічного паспорту знаходиться на відстані 0,35 см. від межі земельної ділянки. Позивач вважає, що зазначене є порушенням чинних державних будівельних норм. Так, збудований на території відповідача гараж, призвів до негативних наслідків, що виразилось у вогкості та замокання основи фундаменту будинку позивача. Для запобігання руйнування будинку позивача від води на його земельній ділянці була побудована господарська будівля, яка знаходиться на межі земельної ділянки, оскілки побудований на території відповідача гараж перешкоджав відведенню опадів, які стікали під його будинок. Позивач стверджує, що відповідач на своїй земельній ділянці у дворі залив фундамент висотою близько 30 см., який примикає до межі земельної ділянки та не дає стікати воді, внаслідок чого всі атмосферні опади стікають під будинок позивача. Позивач також зазначив, що фактично відстань між його житловим будинком та межею земельної ділянки становить 0,85 см., тоді як має бути 1,08 м., згідно технічного паспорту на житловий будинок. Це виникло внаслідок того, що колишні власники сусіднього будинку АДРЕСА_1 , побудували уздовж межі земельної ділянки паркан на його території, тим самим самовільно здвинули межу, та захопили частину його земельної ділянки. У зв`язку із тим, що гараж відповідача фактично побудований на відстані 0,35 см. від межі земельної ділянки, у позивача відсутня технічна можливість встановити систему водостоків, відповідно до чинних ДБН. Таким чином, позивач вважає, що для вирішення спору по справі, необхідно щоб ОСОБА_2 усунув свої порушення ДБН уздовж межі земельної ділянки, після чого позивач буде мати можливість демонтувати господарську будівлю, та встановити систему водостоків, для запобігання замоканню його будинку. Тому, у зв`язку з вищенаведеним, позивач був вимушений звернутись до суду (а.с. 1-16).

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 14.04.2021 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав було відмовлено (а.с. 205-207).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції було проігноровано невідповідність наявних в матеріалах справи актів обстеження технічного стану будівель, споруд, приміщень, земельних ділянок відповідності санітарним, технічним та іншим вимогам, які були видані одним й тим самим органом, однак суперечать між собою, у зв`язку з чим виникають сумніви, який саме акт є достовірним та відповідає дійсним обставинам справи, проте судом було прийнято один з двох актів таким, що відповідає дійсності, без будь-яких пояснень та посилань (а.с. 210-229).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони в судове засідання не з`явилися, причини такої неявки суду не повідомили. Будь-яких клопотань щодо відкладення судового засідання від апелянта на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку щодо відхилення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що з наданих стороною позивачів доказів не вбачається порушення його прав, а з приміток до акту про відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі межових знаків по АДРЕСА_1 від 10.07.2018, навпаки вбачається, що власник земельної ділянки АДРЕСА_2 самовільно здвинув межу земельної ділянки АДРЕСА_1 та збудував навіс, чим й привласнив земельну ділянку площею у 5,87 кв.м.». Крім того, суд виходив з того, що сторонам, в тому числі позивачу, неодноразово пропонувалось провести судову будівельно-технічну експертизу, проте від її проведення сторони відмовились.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду та вважає за необхідним вказати на наступне.

Сторони по справі є володільцями суміжних земельних ділянок. Як вбачається з матеріалів справи позивач є відповідачем по справі № 510/485/15 ц за позовом ОСОБА_2 , який було пред`явлено до матері позивача по цій справі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії ухвали Ренійського районного суду Одеської області від 26.06.2018 по справі № 510/485/15 ц (головуючий суддя Дуднік В.І.). Як вбачається з ЄДРСР ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 26.03.2019 (головуючий - суддя Дуднік В.І.) було зупинено провадження по справі № 510/485/15-ц до розгляду цієї справи, незважаючи на те, що провадження по ньому було розпочато раніше. Сторони не оскаржили зупинення провадження, тому апеляційний суд розглядає справу за наявними матеріалами в межах доводів апеляційної скарги.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов як правонаступник ОСОБА_3 , надав суду першої інстанції додатки до позову: копію паспорту ОСОБА_1 та його ЄДРПОУ; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_1 ; копію акту про відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання від 20.11.2008; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , складений 05.03.2005; копію технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , складений 24.11.2005; копію акту про відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі межових знаків на зберігання від 10.07.2008; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 595407 зареєстрований 08.11.2010; фотокартки; копія договору купівлі-продажу від 25.10.2005; копію рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради народних депутатів від 12.10.1989 № 311; копію акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 12.07.1989; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.11.2005 ; копію рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області № 13 від 28.11.2008; копію акту обстеження технічного стану будівель, споруд, приміщень земельних ділянок відповідності санітарним технічним та іншим вимогам від 18.10.2018; копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 308935 від 12.08.2008 (т. 1, а.с. 5-16)

Позовні вимоги було сформульовано як зобов`язання перенести гараж, паркан, насадження відповідно до межі та згідно з технічним паспортом (т. 1, а.с. 4).

Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибна земельна ділянка, що підтверджується державним актом на право на земельну ділянку серії ЯК № 308935 від 12.08.2008 (т. 1, а.с. 36, 46). Крім того, до державного акту серії ЯК № 308935, виготовлено акт встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових знаків на зберігання, який погоджено із користувачами сусідніх земельних ділянок, про що свідчить підпис ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 31-32).

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч.ч. 2-3 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Змагальність цивільного процесу передбачає активну процесуальну позицію сторін в справі та, відповідно, покладає обов`язки на учасників подавати докази, клопотання, заяви, вчиняти відповідні процесуальні дії з метою доведення власної позиції та спростування позиції опонента. Роль суду за концепцією змагального процесу полягає у балансуванні інтересів сторін, сприянні в реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи тощо. При цьому суд наділяється активною процесуальною позицією лише в деяких виключних випадках з огляду на характер та предмет спору. В інших випадках за загальним правилом саме на сторони покладається обов`язок вчинення процесуальних дій з метою доведення відповідної позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч. 3-5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, звертаючись до суду позивач повинен був не тільки надати фото межі та розташування певних об`єктів матеріального світу, але й довести, що вони розташовані поза межами земельної ділянки наданої відповідачу та/або розташовані саме відповідачем з порушенням встановлених технічних норм, що могло бути зроблено лише висновком спеціаліста та/або експерта. Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивачу був наданий повний обсяг процесуальних прав на вчинення відповідних дій, зокрема звернення до суду у встановленому законом порядку та з дотриманням відповідних вимог з клопотаннями про витребування доказів, призначення експертизи в справі, що ним, однак, вчинено в процесі розгляду справи не було. При цьому відхиляється посилання в апеляційній скарзі, що суд був зобов`язаний усунути розбіжності між певними документами та встановити справжність підпису ОСОБА_3 , оскільки в межах змагального процесу це здійснює сторона, а питання встановлення підробки підпису відноситься до компетенції інших держаних органів, зокрема Національної поліції України. Доводи апеляційної скарги відтворюють посилання в позові, проте так само не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда