КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9655/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі - АТ «Київоблгаз») про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Зазначив, що 13 лютого 2021 року він направив запит до АТ «Київоблгаз» про надання письмової форми договору розподілу природного газу згідно постанови НКРПЕ від 30 вересня 2015 року №2494 «Про затвердження кодексу газорозподільних систем». Листом АТ «Київоблгаз» №81014-лв-0221 від 05 лютого 2021 року надіслав йому підписаний уповноваженою особою договір розподілу природного газу. 03 березня 2021 року він підписав зазначений договір та повернув на адресу відповідача. 09 вересня 2021 року представники АТ «Київоблгаз» прибули до належного йому домоволодіння з вимогою допустити їх на територію для фіксування несанкціонованого відбору природного газу. У зв`язку з ненаданням працівникам АТ «Київоблгаз» письмових свідоцтв про вакцинацію від COVID-19 або ПЛР тестів, відсутністю захисних масок у доступі на територію домогосподарства ним було відмовлено. 16 вересня 2021 року у поштовій скриньці він знайшов повідомлення АТ «Київоблгаз» від 02 вересня 2021 року про припинення газопостачання та вимогу про сплату заборгованості. Він вважає це самоправством та тиском з боку відповідача. Згідно повідомлення про припинення газопостачання та погашення боргу АТ «Київоблгаз» приховало судовий процес по незаконному нарахуванні йому коштів за розподіл природного газу та позбавлення пільгової сплати за розподіл природного газу (справа №369/13523/20) та, не чекаючи розгляду справи, визнало його боржником. Неправомірними діями АТ «Київоблгаз» йому спричинена моральна шкода.

Позивач ОСОБА_1 просив: визнати протиправною бездіяльність АТ «Київоблгаз», повідомлення про припинення природного газу та сплати боргу за розподіл природного газу від 02 вересня 2021 року; визнати недійсним договір про розподіл природного газу АТ «Київоблгаз» з ОСОБА_1 від 27 лютого 2021 року; зобов`язати АТ «Київоблгаз» укласти новий договір на розподіл природного газу згідно вимог Кодексу газорозподільних систем; визнати винним АТ «Київоблгаз» у порушенні Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанови КМ від 09 грудня 2020 року №1236, №641 від 22 липня 2020 року, розпорядження №95 від 17 червня 2021 року Бучанської РДА Київської області, піддавши небезпеці їх з дружиною здоров`я; визнати винним АТ «Київоблгаз» у порушенні його права на отримання договору про розподіл природного газу; визнати винним АТ «Київоблгаз» в порушенні п.1 гл.5 Кодексу газорозподільних систем; стягнути з відповідача на його користь спричинену моральну шкоду в розмірі 66000 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позов.Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не надав належної оцінки його доводам протиправності дій АТ «Київоблгаз», наявним у матеріалах справи доказам та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, АТ «Київоблгаз» є оператором газорозподільної системи, на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства та здійснює щодо неї функції оперативно - технологічного управління.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу АТ «Київоблгаз» за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

02 вересня 2021 року АТ «Київоблгаз» на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення про припинення газопостачання та необхідність погашення простроченої заборгованості за послуги з газопостачання 5 586,55 грн. Також повідмолено, що у випадку несплати простроченої заборгованості в повному обсязі не пізніше 3 календарних днів після отримання цього повідомлення, споживач зобов`язаний надати безперешкодний доступ працівникам АТ «Київоблгаз» для здійснення заходів з примусового припинення газопостачання до об`єкту позивача.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із фізичними особами (побутовими споживачами), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, їх постачальників регулюються Кодексом газорозподільних систем, затверджених Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494 та Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498.

У відповідності до п.1.2 та 1.3 розділу 1 Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів, та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до вимог п.1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання (затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15 травня 2015 року №285, далі - ПБСГ) та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках: - відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; - відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проєктній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно пункту 2 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ Споживач зобов`язаний допустити представників Оператора ГРМ на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобов`язаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу.

Пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, якщо внаслідок несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за договором розподілу природного газу Оператор ГРМ не здійснив припинення (обмеження) розподілу природного газу споживачу-боржнику через відмову в доступі до об`єкта споживача або на письмову вимогу Оператора ГРМ споживач самостійно не обмежив чи не припинив споживання (відбір) природного газу з ГРМ, Оператор ГРМ має право вимагати від споживача, крім оплати послуги розподілу природного газу, сплати компенсації.

Відповідно до п. 27 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496, якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право, з урахуванням положень пункту 25 цього розділу, здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення.

Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Для цього постачальником має бути укладений з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам (договір не вимагається у передбачених цими Правилами випадках припинення газопостачання, ініційованих через інформаційну платформу Оператора ГТС). За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ (крім передбачених цими Правилами випадків припинення газопостачання, ініційованих через інформаційну платформу Оператора ГТС) постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2498 (зі змінами), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1384/27829, затверджений типовий договір розподілу природного газу.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 Типового Договору, він є публічним договором, договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 серед іншого, просив визнати протиправною бездіяльність та повідомлення АТ «Київоблгаз» від 02 вересня 2021 року про припинення газопостачання та сплати боргу за розподіл природного газу. Разом з цим, ОСОБА_1 не обґрунтував із посиланнями на належні та допустимі докази, яку саме бездіяльність вважає протиправною та які саме його права як споживача природного газу були порушені.

Повідомлення про припинення газопостачання та сплати боргу за розподіл природного газу не є документом, що встановлює факт порушення позивачем вимог чинного законодавства, не є розрахунком заборгованості за послуги з газопостачання, а є лише фіксацією певних обставин, зокрема, існуючої заборгованості та способом інформування про це споживача.

Відомості, що містяться у повідомленні про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості, без вчинення постачальником послуг активних дій, не породжують для побутового споживача настання юридичних наслідків та не породжують правовідносин, у яких підлягає захисту право побутового споживача.

Оскільки обраний позивачем спосіб захисту, а саме визнання протиправним повідомлення про припинення газопостачання та сплату боргу, є неефективним, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення зазначених позовних вимог ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем існує спір щодо наявності заборгованості за послуги з газопостачання та їх розміру, що підлягає вирішенню у іншому порядку.

Відповідно до положень п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Оскільки ОСОБА_1 здійснював споживання природного газу, оплату послуг з розподілу природного газу, а також не звертався із заявою про припинення розподілу природного газу, суд першої інстанції правильно вважав встановленим факт приєднання ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу.

Судом встановлено, що на вимогу ОСОБА_1 АТ «Київоблгаз» направило підписану уповноваженою особою форму договору розподілу природного газу, який 27 лютого 2021 року був підписаний та повернутий позивачем на адресу АТ «Київоблгаз».

Позивач ОСОБА_1 не довів наявності передбачених законом підстав для визнання недійсним договору про розподіл природного газу АТ «Київоблгаз» з ОСОБА_1 від 27 лютого 2021 року. Вказаний договір є публічним та типовим договором та не містить умов, які б суперечили вимогам чинного законодавства. Відповідно, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 про укладення нового договору.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач не довів протиправності дій АТ «Київоблгаз» та завдання йому моральної шкоди, що виключає можливість задоволення таких вимог.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив вимоги позивача щодо визнання АТ «Київоблгаз» винним в порушенні Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», розпорядження райдержадміністрації №95 від 17 червня 2021 року «Про протиепідемічний стан на території Бучанського району Київської області, пов`язаний із гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2». Дані факти не підлягають встановленню в рамках розгляду даної цивільної справи, такі вимоги не є належним способом захисту прав позивача як споживача природного газу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом було надано належну оцінку наданим позивачем доказам та наведеним ним доводам.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Крижанівська Г.В.

Матвієнко Ю.О.