Справа № 296/1655/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі: головуючого судді Шкирі В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В :

26.02.2020 до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаного позову, який рішенням судді Сингаївського О.П. від 13.01.2021 задоволено позовні вимоги КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за спожиті у період з 01 липня 2012 року по 01 жовтня 2020 року послуги з централізованого опалення в сумі 33 217 грн. 02 коп. і витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

15.12.2021 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 13.01.2021. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 15.12.2021 заяву про перегляд заочного рішення передано на розгляд судді Сингаївському О.П.

Відповідно до розпорядження керівника апарату № 26 від 27.01.2023 суддя Корольовського районного суду Сингаївський О.П. увільнений від роботи з 25.02.2022, в зв`язку з призивом на військову службу під час мобілізації відповідно до наказу голови суду №9/К від 25.02.2022.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 31.01.2023, який було здійснено на підставі заяви представника позивача ОСОБА_3 , визначено головуючого суддю Шкирю В.М.

09.03.2023 скасовано заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13 січня 2021 року у справі №296/1655/20 та призначено справу до судового розгляду на 03.04.2023

07.04.2023 представник позивача подав клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача - ОСОБА_2 , яке суд задовільнив 12.04.2023.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначила, що квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради

Після скасування заочного рішення позивачу стало відомо, що власниками квартири АДРЕСА_1 за спірний період були ОСОБА_2 з 01.07.2012 по 23.07.2018 та ОСОБА_1 з 24.07.2018 по 01.03.2023.

У зв`язку із тим, що Відповідачі перебували власниками квартири АДРЕСА_1 . протягом усього утворення боргу, але в різні періоди часу тому:

- заборгованість ОСОБА_2 в період з 01.07.2012 по 23.07.2018 становить 19 617 грн. 65 коп.

- заборгованість ОСОБА_1 в період з 24.07.2018 по 01.03.2023 становить 37 361 грн. 65 коп.

Сторони чи їх представники до суду не з`явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справ. Клопотань будь-якого змісту не подавали.

Представник позивача просив справу розглянути без його участіта задовільнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини справи та відповідно них визначено правовідносини, що склалися між сторонами між сторонами.

Квартира АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води між позивачем та ОСОБА_1 від 20.01.2011 особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с. 10).

Згідно довідки про склад сім`ї від 30.11.2018, у квартирі АДРЕСА_1 , уповноваженим власником/наймачем є ОСОБА_1 (а.с. 6).

Так п.3.1 вказаного договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.

Нарахування за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії з 01.07.2012 року по 01.03.2023 року проведено по розрахунковому тарифу зазначеному в довідці (а.с136)

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності:

- ОСОБА_1 - 1/1 частини квартири, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 09.06.2008 виданий Відділом приватизації державного житлового фонду Житомирської міської ради та на підставі договору про розірвання договору купівлі-продажу №4552 від 23.07.2018, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ковалевський А.В.;

- ОСОБА_2 - 1/1 частини квартири, на підставі договору купівлі-продажу №7607 від 11.08.2008, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ковалевський А.В.

23.07.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано договір купівлі-продажу від 11.08.2008 про продаж квартири АДРЕСА_1 (а.с.58)

12.06.2019 ОСОБА_1 зверталася до позивача з заявою про внесення змін по площі квартири у зв`язку з тим, що в ванній кімнаті та коридорі відсутнє опалення, та перерахунок нарахувань (а.с.87).

09.07.2019 було надано відповідь, що перерахунки виконуютья коли температура в квартирі ніжче +18 С ( в кутах нижче 20 С) (а.с.87)

13.02.2020 ОСОБА_1 зверталася до позивача з заявою про дозвіл на вихід працівників позивача до квартири для встановлення фактів відсутності опалення у санітарно побутовому приміщенні та виключення нарахувань за поточний рік, а також те, що в квартирі ніхто не зареєстрований та не проживає (а.с.84)

25.02.2020 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для переахунку та роз`яснено методику нарахувань за опалення (а.с.84)

Із виписки по особовому рахунку вбачається, що з 01 липня 2012 року по 01 березня 2023 року Відповідачі не в повному обсязі сплачували за надані та за вказаний період в них утворилась заборгованість в розмірі 56 979 грн. 30 коп., що підтверджується розрахунком нарахувань по особовому рахунку.

В період з 01.07.2012 по 23.07.2018 коли власником квартири була ОСОБА_2 заборгованність становить 19 617 грн. 65 коп, остання оплата у квітні 2015 року - 1000,00 гривень (а.с.138)

В період з 24.07.2018 по 01.03.2023 коли власником квартири була ОСОБА_1 заборгованність становить 37 361 грн. 65 коп. у вказаний період жодної оплати не було. (а.с137)

Таким чином між сторонами існує спір з приводу оплати за послуги з централізованого опалення

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі Закон) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до положень статті 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Порядок оплати житлово-комунальних послуг визначений у статті 9 названого Закону, відповідно до якого споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 забезпечується послугами централізованого опалення.

В спірні періоди власниками цієї квартири були дві особи.

В період з 01.07.2012 по 23.07.2018 власником квартири була ОСОБА_2 та за цей період заборгованність становить 19 617 грн. 65 коп , остання оплата у квітні 2015 року - 1000,00 гривень (а.с.58,126,127,138).

В період з 24.07.2018 по 01.03.2023 власником квартири була ОСОБА_1 заборгованність за цей період становить 37 361 грн. 65 коп, жодного платежу за цей період не здійснено (а.с.58,126,127,137).

ОСОБА_1 звертаючись з заявою про перегляд заочного рішення вказувала, що у квартирі нвона не проживала тривалий час.

Суд звертає увагу на те, що не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг (постанова Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц (провадження №61-2066св19).

Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі №757/29813/17-ц).

Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення покладається на власників майна незалежно від місця проживання власника.

Суд також встановив, що ОСОБА_1 не мала права укладати договір про надання послуг з централізованого опалення від 20.01.2011, оскільки не була власником квартири у цей перід.

Проте, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, оскільки відповідачі, у різні періоди забезпечувалися послугами з централізованого опалення та не в повній мірі сплачували за такі послуги суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Щодо застосування строків позовної давності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідно до ст.259 Цивільного кодексу України - Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі». Представник позивача вказує, що відповідно укладеного 20.01.2011 договору про надання послуг з централізованого опалення, постачяння гарячої води строк позовної давності за згодою сторін збільшено до 5 років (п.9.1 вказаного договору)

Проте, судом під час розглядус прави встановлено, що ОСОБА_1 не мала права укладати договір про надання послуг з централізованого опалення від 20.01.2011, оскільки не була власником квартири у цей період (а.с.58) власником квартири була ОСОБА_2 .

Оскільки договір підписано неуповноваженою на те особою не можна вважати, що строк позовної давності збільшена за домовленістю сторін, отже він є загальним - 3 роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частини 1 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина 3 вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі N 663/2070/15-ц).

Суд встановив, що останній платіж за послуги централізованого опалення здійснено у квітні 2015 року в сумі 1000,00 гривень (а.с.138) що свідчить про визнання боргу та переривання позовної давності

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Отже останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності був квітень 2018, однак Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)

З позовом представник позивача звернувся до суду 26.02.2020 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.3)

Отже, на час звернення позивача до суду з вказаним позовом строк, визначений статтею 257 ЦПК України законодавець продовжив на строк дії карантину, а тому представник позивача звернувся з позовом в межах позовної давності.

Таким чином позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення .

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме на ОСОБА_2 - 723,70 грн ( 19617,65 грн: 56979,30 грн х 2102,00 грн=723,70 грн), а на ОСОБА_1 - 1378,29 грн ( 37361,65:56979,30 грн х 2102,00 грн= 1378,29)

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника позивача, що діє в інтересах Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради Дубравської Олени Ігорівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (місцезнаходження за адресою: 10014, м.Житомир, вул. Київська, 48 ) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2012 року по 23.07.2018 року, в сумі 19617 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімнадцять) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (місцезнаходження за адресою: 10014, м.Житомир, вул. Київська, 48 ) заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 24.07.2018 року по 01.03.2023 року, в сумі 37361 (тридцять сім тисяч триста шісдесят) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (місцезнаходження за адресою: 10014, м.Житомир, вул. Київська, 48 ) - 723 (сімсот двадцять три) гривні 70 копійок витрат по сплаті судового збору

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (місцезнаходження за адресою: 10014, м.Житомир, вул. Київська, 48 ) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень 29 копійок витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 13 червня 2023 року

Cуддя В. М. Шкиря