Справа № 523/2263/21
Провадження №2-п/523/48/23
У Х В А Л А

"06" червня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участі секретаря судового засідання Лапчиської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 6, в місті Одеса, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 13 лютого 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.03.2023 року звернулась на адресу суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 13 лютого 2023 року у справ № 523/2263/21. В обґрунтування заяви заявник зазначила, що по перше заочне рішення суду підлягає скасуванню, якщо буде встановлено, що відповідач з поважних причин не з`явився до суду та не був повідомлений про час та місце слухання справи. Відповідач зазначає, що судові повістки про виклик до суду вона не отримувала та не мала можливості захисти свої порушені права. По друге, щодо заявлених позовних вимог, відповідач зазначила, що позивачем порушені строки на пред`явлення позову, а саме, позивачем подано позов за спливом позовної давності. Заявник зазначає, що термін погашення заборгованості згідно договору був встановлений на 22.04.2015 року, відповідно позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості сплинула ще в квітні 2018 року, а позивач подав позов лише в березні 2021 року. Позивач не надав доказів переривання строку позовної давності.

З урахуванням зазначеного відповідач просить поновити строки на подання заяви про скасування заочного рішення, скасувати заочне рішення та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Чергове судове засідання у справі призначено на 06 червня 2023 року, сторони до суду не з`явились.

На адресу суду, 26.04.2023 року (вх. № 3256) надійшло клопотання представника позивача ТОВ «Вердикт Капітал» за підписом директора О.В.Іжаковського про можливість розгляду справи у відсутність сторони позивача, згідно якого представник зазначив, що заперечує з приводу скасування заочного рішення суду, зазначив, що підтримує подані заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду (а.с.164)

Відповідач/заявник ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, згідно роздруківки з комп`ютерної програми ДЗ судове повідомлення отримала 23.05.2023 року (а.с.189). Разом з цим, на адресу суду 05.06.2023 року (вх. № 15496) надійшло клопотання за підписом відповідача про відкладення слухання справи, яке мотивоване необхідністю ознайомлення з відзивом на заяву про перегляд заочного рішення (а.с.187).

Раніше, 23.05.2023 року (вх. № 14071) на адресу суду відповідачем також було направлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.186).

Відповідач ОСОБА_2 до суду також не з`явився, судом вживались заходи щодо його повідомлення про час та місце слухання справи.

Щодо заявлених клопотань відповідача ОСОБА_1 , з приводу ознайомлення з матеріалами справи та відкладення слухання справи суд зазначає, що дані клопотання судом до уваги не приймаються, як такі, що розцінені судом як направлені затягування та порушення розумних строків розгляду заяви про перегляд заочного рішення, оскільки з часу подання клопотання про означення зі справою (а.с.186), відповідач не вчинила жодних дій щодо ознайомлення з нею. Крім іншого, згідно додатку до заперечень (а.с.178-179), позивачем було здійснено направлення копій заперечень на адресу усіх учасників провадження.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо можливості розгляду заяви про скасування заочного рішення у відсутність сторін.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду заяви, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення сторонами свої правової позиції у заявах по справі, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення у відсутність належним чином повідомлених сторін.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.1 ст. 287 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши заяву про перегляд заочного рішення та обставини викладеній в ній, а також відзив на заяву, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність наведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування заочного рішення, відповідач у поданій заяві посилався на те, що не була повідомлена про день, час та місце судового розгляду, у зв`язку з чим не могла скористатись наданими процесуальними правами на захист, а також на те, що позивачем при подачі даного позову до суду порушені встановлені строки позовної давності.

З огляду на викладене суд зазначає наступне.

Судом, під час розгляду справи, неодноразово здійснювався виклик відповідачів в судове засідання, шляхом направлення судових повісток за місце реєстрації (а.с.80-82). Згідно поштового повідомлення (а.с.87) на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, згідно заяви від 26.01.2022 р. (а.с.109) відповідач ОСОБА_1 , зверталась на адресу суду з заявою про ознайомлення з матеріалами справи, що свідчить про обізнаність відповідача порушеного провадження.

Також, судом встановлено, що розгляд справи було неодноразово відкладено у зв`язку з введенням воєнного стану.

Згідно довідки про доставку смс відповідач ОСОБА_1 , судовий виклик в судове засідання призначене на 28.11.2022 року, отримала 04.10.2022 року (а.с.128).

Згідно поштового конверту (а.с.134-135) працівником поштового зв`язку зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, посилання відповідача на обставини того, що остання не була обізнана щодо наявності в провадженні суду цивільної справи, та не могла належним чином здійснити захист щодо заявлених вимог прямо спростовані матеріалами справи.

Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що судом було вжито передбачених заходів щодо сповіщення відповідачів про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової кореспонденції за місце реєстрації, а також шляхом направлення смс-повідомлення, згідно роздруківок, останні були отримані своєчасно.

При вирішення питання з приводу проведення заочного розгляду справи, суд керувався положенням ст. 280 ЦПК України, 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, судом було дотримано вимог ст. 280 ЦПК України, з урахуванням чого було прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем строків позовної давності, як на підставу скасування заочного рішення, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що 22.04.2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі: 24 300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Згідно п.1.2.2. позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але у будь-якому випадку не пізніше 22.04.2015 року (а.с.9-17).

Згідно графіка погашення кредиту, який підписано позичальником та представником Банку, позичальник зобов`язалась повернути кредитні кошти у строк 22.04.2015 року (а.с.18-20).

Також, судом встановлено, що 22.04.2008 року між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки № 199402, за умовами якого поручитель зобов`язався перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 , з усіх її зобов`язань перед Кредитором, що виникають з кредитного договору № 0 від 22.04.2008 року (а.с.26-27).

Разом з цим, п.9.8 зазначеного кредитного договору містить наступне визначення: «Строк дії даного Договору встановлено з дати його укладення, договір діє до повного повернення Банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення …» (а.с.16).

Отже, твердження відповідача щодо порушення позивачем строків подання/пред`явлення позову спростовані матеріалами справи.

Між іншим судом приймаються до уваги заперечення на заяву викладені представником позивача, згідно яких зазначено, що якщо зобов`язання не виконано або виконано не належним чином,, то воно не припиняється, а навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, зокрема передбачені ст. 625 ЦПК України.

Судом при ухвалені судового рішення, були враховані приписи ст. 625 ЦПК України, згідно яких зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, при цьому боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний спалити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Також, судом не приймаються до уваги твердження відповідача щодо нарахування та стягнення відсотків, оскільки, згідно рішення, з відповідачів на користь позивача стягнуто лише суму боргу основного зобов`язання та 3% річних, що не є додатковими витратами. Вирішуючи питання щодо стягнення 3% річних суд виходив з того, що позивач, як кредитор з метою захисту свого порушеного права звернувся до суду про стягнення 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦПК України, передбачене нарахування 3% має компенсаційний характер, а не штрафний, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Велика Палата ВС у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц погодилась з висновками Касаційного ГС з приводу того, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим порушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦПК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежуються останніми трьома роками, які перебували подачі такого позову.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заява відповідача про скасування заочного рішення задоволенню не підлягає, обставини, викладені відповідачем на спростування підстав позову, свого підтвердження не знайшли, більш того, на думку суду є особистим, суб`єктивним тлумаченням відповідача обставин укладеного договору, строків позовної давності, дії та норм права, що підлягають застосування до спірних правовідносин.

Заява про перегляд заочного рішення не містить доказів щодо спростування обставин позову.

Отже, судом встановлено, що заява про скасування заочного рішення суду, не містить доказів які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження вимог передбачених п.п.3.4. ч.2 ст.285 ЦПК України, з урахуванням чого підстави для скасування заочного рішення суду від 13 лютого 2023 року та призначення справи до розгляду - відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 247, 258, 260, 284-288, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 13 лютого 2023 року залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі непогодження з висновком суду, заявник має можливість оскаржити рішення до Одеського апеляційного суду в загальному порядку. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 09.06.2023 року.

Суддя: