Провадження №2-з/752/405/23
У Х В А Л А

іменем України

06.12.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Просить заборонити відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони державним реєстраторам будь-яких органів (крім реєстраційних дій Міністерства юстиції України за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації), а також нотаріусам, та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб"єктам державної реєстрації в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідні зааписи, що стосуються змін ОНМ №00, а саме відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування заяви зазначає, що він має намір звернутися у суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та застосування наслідків недійсності правочину, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, оскільки, на думку заявника, ОСОБА_2 уклала з ним договір позики та іпотечний договір шляхом обману з метою заволодіння майном ОСОБА_1 та без наміру виконувати умови договору позики та іпотечного договору, предметом якого є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За правилами ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За правилами п.3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18 серпня 2010 року ОСОБА_3 набув у власність квартиру АДРЕСА_2 .

24 червня 2015 року між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 позику в розмірі 538 142,50 грн на строк до 24 серпня 2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором позики 24 червня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Левчук І. І. за реєстровим № 825, предметом якого є належна іпотекодавцю на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, 24 червня 2015 року, приватним нотаріусом КМНО Левчук І. І. були внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек про обтяження вищезгаданої квартири іпотекою та забороною на її відчуження.

27 травня 2016 року державний реєстратор - приватний нотаріус КМНО Косенко М. О. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29786958, за яким право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_2 як іпотекодержателем.

В подальшому державний реєстратор - приватний нотаріус КМНО Косенко М. О. прийняв рішення № 30706356 і № 30706304 про припинення іпотеки та обтяження за іпотечним договором від 24 червня 2015 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На підставі іпотечного договору від 29 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Прокудіною Л. Д., ОСОБА_2 передала спірну квартиру в іпотеку іншій особі - ОСОБА_4 .

Цього ж дня, 29 липня 2016 року, приватний нотаріус КМНО Прокудіна Л. Д. прийняла рішення № 30707578 про державну реєстрацію іпотеки та № 30707468 - про заборону відчуження.

01 серпня 2016 року приватний нотаріус КМНО Прокудіна Л. Д. як державний реєстратор прийняла рішення № 30725643 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 . Підстава: договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 01 серпня 2016 року, посвідчений цим же нотаріусом за реєстраційним № 892.

Цього ж дня, 01 серпня 2016 року, приватний нотаріус КМНО Прокудіна Л. Д. прийняла рішення № 30725721 про зняття заборони відчуження та № 30725762 - про припинення іпотеки за іпотечним договором від 29 липня 2016 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Не погодившись з вищевказаними рішеннями державних реєстраторів - приватних нотаріусів Косенка М. О. та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України з відповідною скаргою.

30 серпня 2016 року Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації прийняла рішення, оформлене у формі висновку, яким задовольнила скаргу ОСОБА_1 .

На підставі висновку вказаної Комісії заступником Міністра юстиції України з питань державної реєстрації було видано наказ від 19 вересня 2016 року № 2745/5, яким скасовано вищезгадані рішення державних реєстраторів - приватних нотаріусів Косенка М. О. та Прокудіної Л. Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: від 27 травня 2016 року № 29786958, від 29 липня 2016 року № 30706356, № 30706304, № 30707578 і № 30707468, від 01 серпня 2016 року № 30725643, та у зв`язку з цим поновлено записи про іпотеку та про заборону відчуження, внесені на підставі іпотечного договору від 24 червня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

За результатами розгляду вказаної заяви 23 вересня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю. В. в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки було прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2022 року у цивільній справі № 752/19664/19 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В.. про визнання незаконним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та припинення права власності, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21 червня 2023 року скасовані постанова Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року та додаткова постанова цього суду від 13 грудня 2022 року. Змінено рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича про визнання незаконним, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та припинення права власності, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року залишено в силі.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що 17 серпня 2023 року державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Тараненко О.О. припинила запис про право власності № 50173242 за ОСОБА_1 та зареєструвала право власності (запис № 51474545) за ОСОБА_2 на підставі іпотечного договору №825 від 24.06.2015 р. та доповнення до нього № 1052 від 12.08.2015 р., посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук І.І.

На думку ОСОБА_1 , повторне звернення стягнення на квартиру в позасудовому порядку, а також реєстрація права власності за відповідачем здійснені з порушенням його прав. Тому 11.09.2023 року він звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою № СК-3643-23 на рішення № 68997303 від 23.08.2023 року державного реєстратора Тараненка О.О. 21.11.2023 року Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на дії суб"єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції Офісу протидії рейдерству 07.12.2023 року призначено засідання для розгляду вказаної скарги.

Звертаючись у суд 04 грудня 2023 року з даною заявою, ОСОБА_1 зазначає про намір звернутися у суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 24 червня 2015 року, укладеним між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 , та визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 24.06.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук І.І., застосування наслідків недійсності правочину, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу, суд вважає, що адекватність заходу забезпечення позову, про застосування якого просить ОСОБА_1 , не відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається. Тому в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: