Справа № 133/2212/22
Провадження № 22-ц/801/2217/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Щерба Н. Л.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Голоти Л. О.,

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз»,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Щерби Н. Л.,

за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2022 року в справі № 133/2212/22 за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послугу розподілу природного газу з ОСОБА_1 в сумі 3 336 грн 84 коп.,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить поновити йому строк для звернення до суду із заявою про скасування судового наказу та скасувати судовий наказ, виданий Козятинським міськрайонним судом Вінницької області від 17 жовтня 2022 року у справі №133/2212/22.

Заява мотивована тим, що вказаним судовим наказом з нього стягнуто на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (далі АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз») заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 3 336 грн 84 коп. Копію судового наказу заявник поштою не отримував, так як був відсутній в м. Козятині з 08 грудня 2022 року по 10 грудня 2022 року. Про його існування йому стало відомо лише 05 вересня 2023 року. Вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» вважає необґрунтованими, оскільки жодного договору із стягувачем він не підписував.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17 жовтня 2022 року у справі №133/2212/22 повернуто заявнику.

В обґрунтування вказаної ухвали суд послався на те, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, судом не знайдено підстав для її задоволення, оскільки жодних належних, допустимих та достовірних доказів про поважність причин пропуску такого строку до суду не надано, а отже заява про скасування судового наказу підлягає поверненню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що у заяві про скасування судового наказу скаржник чітко зазначив про причини щодо пропущеного строку звернення з відповідною заявою про скасування судового наказу від 17.10.2022. Однак суд, який видав судовий наказ від 17.10.2022 і який в п. 3 вищевказаного наказу зазначив, що «під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті», не врахував надані скаржником покази свідків щодо фізичної відсутності останнього за адресою його проживання та відсутності його особистого підпису на копії довідки про повернення листа. Таким чином, вважає, що суд порушив права та основоположні свободи людини, визначені статтею 55 Конституції України.

Відзив на апеляційну скаргу від АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, що передбачено частиною третьою статті 360 ЦПК України.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з приписами частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що судовим наказом Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.10.2022 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованість за послугу розподілу природного газу в сумі 3 336 грн 84 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.15).

Копія судового наказу з додатками надсилалась за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання боржника ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , однак останній 09 грудня 2022 року відмовився від отримання конверту, що підтверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с.17-19).

Із заявою про скасування судового наказу ОСОБА_1 звернувся 25 вересня 2023 року.

Як на підставу для поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу ОСОБА_1 посилався на те, що копію судового наказу він не отримував, оскільки був відсутній в м. Козятині з 08 грудня 2022 року по 10 грудня 2022 року, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 вересня 2023 року.

При цьому, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, суд першої інстанції не взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 вересня 2023 року щодо відсутності боржника за зареєстрованим місцем проживання, оскільки такі обставини можуть бути підтверджені свідками в ході судового розгляду. З огляду на що, дані докази є недопустимим. Клопотань від заявника про виклик свідків до суду не надходило.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу та повернення такої заяви, суд першої інстанції дійшов до висновку, що жодних належних, допустимих та достовірних доказів про поважність причин пропуску такого строку до суду не надано, а отже заява про скасування судового наказу підлягає поверненню.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб.

В силу вимог частини першої статті 170 ЦПК України лише боржник має право подати заяву про скасування судового наказу.

Згідно з частиною другою статті 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (частина шоста, сьома статті 127 ЦПК).

Колегія суддів звертає увагу, що підстави пропуску процесуального строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання заяви про скасування судового наказу.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на подання заяви про скасування судового наказу може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки боржника.

Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Podbielski and PPU Polpure v. Poland» від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03. У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Великої Палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання заяви.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, з позначкою «адресат відмовився».

Апеляційний суд зазначає, що у разі якщо судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена, зокрема, статтею 163 ЦПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав копію судового наказу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (відповідні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11-268заі18).

Як убачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» зазначило місце проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.2,3).

Згідно з відомостями відділу ведення Реєстру територіальної громади Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Козятині», станом на 07.10.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 (а. с. 13).

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За правилами пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Як встановлено з матеріалів справи, а саме рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, направлена ОСОБА_1 копія судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 09.12.2022 повернулась до суду не врученою із зазначенням причини повернення «Адресат відмовився» (а.с.17-19).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскільки в матеріалах справи наявна довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення поштового відправлення у зв`язку з тим, що «адресат відмовився», вважається, що ОСОБА_1 отримав копію судового наказу.

ОСОБА_1 не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів на підтвердження того, що він за зареєстрованою адресою був відсутній в м. Козятині з 08 рудня 2022 року по 10 грудня 2022 року, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування судового рішення у справі.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу й тим самим повернув заяву про скасування судового наказу, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для заявника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, з врахуванням викладеного вище заявником не доведено належним чином необґрунтованості та незаконності оскаржуваної ухвали суду, не надано у підтвердження доводів апеляційної скарги належних та допустимих доказів, які б мали своє підтвердження у відповідності до матеріалів справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що жодних поважних причин пропуску встановленого частиною першою статті 170 ЦПК строку на подання боржником заяви про скасування судового наказу не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно повернення заяви, є безпідставними та необґрунтованими, не спростовують висновку суду, тому не приймаються апеляційним судом та не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

Л. О. Голота