ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/954/23 Номер провадження 22-ц/814/4716/23Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

представник відповідача адвокат Ковальчук О.М.

переглянула у судовому засіданні в м. Полтава в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 серпня 2023 року, ухвалене суддею Маханьковим О.В., повний текст рішення складено - 24 серпня 2023 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року у розмірі 32 000,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № від 29.06.2021 року у розмірі 183 262,50 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 168 262,50 грн. - сума заборгованості за відсотками та стягнути судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що з 13.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №08108-06/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону. 29.12.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №29122021. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 000,00 грн. 29.06.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №. Договір позики підписаний шляхом підписання акцепту оферти від 29.06.2021 року на укладення договору подання позики, в тому числі, на умовах фінансового кредиту № від 29.06.2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора в якості аналога власноручного підпису позичальника. 24.11.2022 року ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №24/11-22/2. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 183 262,50 грн. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надається кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку визначеному в договорі. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунку ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2023 року позовна заява представника позивача Петрушенка Владислава Миколайовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року в розмірі 32 000,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 24 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; а також за договором позики № від 29.06.2021 року в розмірі 183 262,50 грн., з яких: 15 000,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 168 262,50 грн. - сума заборгованості за відсотками та судовий збір у розмірі 3 228,94 грн.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.06.2023 року заява представника відповідача - адвоката Ковальчука О.М. - задоволена. Скасовано заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.04.2023 року у справі № 537/954/23.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 серпня 2023 року позовна заява представника позивача - Петрушенка Владислава Миколайовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволена частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року у розмірі 24 605,60 грн., з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 605,60 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № від 29.06.2021 року в розмірі 183 262,50 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 168 262,50 грн. - сума заборгованості за відсотками та судовий збір у сумі 3 117,86 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач як правонаступник кредиторів за договорами факторингу має право на отримання від позичальника ОСОБА_1 заборгованості, яка утворилася за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року у розмірі 24 605,60 грн. та за договором позики № від 29.06.2021 року у розмірі 183 262,50 грн., оскільки заявлені позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, наданими позивачем, зокрема, заявкою-анкетою, пропозицією надання траншу, акцепт офертою, довідкою про ідентифікацію, квитанцією зачислення коштів, розрахунком заборгованості, договором факторингу, реєстром боржників.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відносно вимог за кредитними договорами надані позивачем розрахунки заборгованості є неналежними та недопустимими доказами розміру заборгованості, оскільки розрахунок відсотків за користування кредитом зроблено поза межами строку дії кредитного договору. При наданні позики кредитор діяв всупереч ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняє включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, умова про незастосування сторонами договору вимоги Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. При цьому, посилається на постанову Верховного Суду від 19.08.2020 року у справі №641/11984/15-ц. Вказує, що відповідач уклала кредитні договори на вкрай невигідних умовах, оскільки знаходилася у складній життєвій ситуації, вона є мамою дитини-інваліда, яка потребує постійного лікування, батько дитини не сплачує аліменти. Також вказує, що позивачем подані до позовної заяви копії не засвідчені належним чином, не на кожній сторінці є необхідні реквізити, що свідчить про неналежність завірених копій, тому вважає необхідним дослідити оригінали електронного доказу. Суд першої інстанції залишив зазначену обставину поза увагою та не надав їй належну юридичну оцінку. Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо факту укладення кредитного договору, умов, на яких договір укладено, факт перерахування відповідачу коштів, розмір заборгованості, графік розрахунків не містить підпису кредитодавця, паспорт кредиту не містить підпису сторін договору. Вказує, що надання кредитних послуг як вид послуг позивача має підтверджуватися первинними документами бухгалтерського обліку. Позивачем взагалі не додано до позову жодного первинного документу на підтвердження факту надання саме відповідачу кредитних коштів, їх обсягу та узгоджених відсотків. Також, зазначаючи про порушення порядку споживчого кредитування, вказує, що у даному випадку порушено вимоги ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки суду не надано докази про повідомлення споживача про факт відступлення права вимоги за договорами факторингу, які завжди є оплатними і при визначенні дійсності такого правочину необхідно виходити, чи відбулася оплата за передане право грошової вимоги. Факт оплати факторингової операції позивач не довів. Також посилається на порушення судом процесуального права при вирішенні питання розподілу судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, ОСОБА_1 уклала договір про надання фінансового кредиту №08108-06/2021 від 13.06.2021 року з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм». Договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (т.1 а.с. 7-9).

Згідно розділу 1 договору про надання фінансового кредиту №08108-06/2021 від 13.06.2021 року Товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 12.07.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу.

Згідно п. 3.1.4. договору про надання фінансового кредиту №08108-06/2021 від 13.06.2021 року Товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони - кредитодавця за цим договором.

Згідно з п. 4.3. кредитного договору №08108-06/2021 сторони в умовах договору погодили, що в разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, визначений договору строк, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено договір факторингу №29122021 від 29.12.2021 року (т.1 а.с. 13-14).

Згідно п. 1.1. договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29122021 від 29.12.2021 року реєстр боржників передано в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (т.1 а.с. 15).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року ОСОБА_1 за договором №08108-06/2021 має загальну суму заборгованості 32 000,00 грн. (т.1 а.с. 16).

Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 29.12.2021 року по 31.01.2023 року станом на 31.01.2023 року заборгованість за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року не погашена, залишок заборгованості складає 32 000,00 грн. (т.1 а.с. 17).

Оскільки боржник ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року не виконала, то розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором, з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами, складає 24 605,60 грн., з них 8 000 грн. - тіло кредиту та 16 605,60 грн. заборгованість за відсотками.

29.06.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №. Договір позики підписаний шляхом підписання акцепту оферти від 29.06.2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №/6 від 29.06.2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3705698 від 29.06.2021 року (т.1 а.с. 22,23).

Згідно основних умов кредиту відповідно до акцепту оферти від 29.06.2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі, на умовах фінансового кредиту №/6 від 29.06.2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3705698 від 29.06.2021 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 15 000,00 грн. строком на 30 днів. Строк дії договору 3 роки.

До умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка 1,75%, яка нараховується за один день користування кредитом за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 22875,00 грн. за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 16873,96% за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації.

Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності.

Відповідач ОСОБА_1 в заяві-анкеті на отримання кредиту №3705698 від 29.06.2021 року вказала спосіб отримання грошових коштів на платіжну картку за реквізитами №64684329, на яку 29.06.2021 року ТОВ «Інфінанс» здійснило грошовий переказ в сумі 15000,00 грн. (комісія 90,00 грн.), що підтверджується квитанцією за сплату №95499312 від 29.06.2021 року (т.1 а.с. 26,27).

Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики від 29.06.2021 року №3705698, що акцептована відповідачем 29.06.2021 року, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію».

Пропозиція (оферта) на отримання траншу згідно з заявки-анкети від 29.06.2021 року №3705698 у рамках договору про надання позики від 29.06.2021 року №/6 підписано ОСОБА_1 електронним цифровим підписом 4v1f6j (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису).

Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 15 000,00 грн. на карту, зазначену нею у заяві-анкеті від 29.06.2021 року, підтверджується квитанцією №95499312 від 29.06.2021 року (т.1 а.с. 27).

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фнфінанс» 24.11.2022 року уклали договір факторингу №24/11-22/2 (т.1 а.с. 29-30).

Згідно п. 1.1. договору договір факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року реєстр боржників передано в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (т.1 а.с. 31).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року ОСОБА_1 за кредитним договором № має заборгованість, загальна сума заборгованості 183262,50 грн. (т.1 а.с. 32).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 29.06.2021 року за період з 24.11.2022 року по 31.01.2023 року станом на 31.01.2023 року заборгованість за кредитним договором № від 29.06.2021 року не погашена, залишок заборгованості складає 183262,50 грн. (т.1 а.с. 33).

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Інфінанс» на сайті moneyboom.ua надавало позики на умовах фінансового кредиту особам, що зверталися в мережі Інтернет з метою отримання грошових коштів.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Інфінанс» запропонувало відповідачу ОСОБА_1 прийняти умови Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOMLoyal» та укласти за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «Інфінанс», розміщеної на сайті moneyboom.ua в мережі Інтернет, договір надання позики, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту від 29.06.2021 року №/6 на умовах запропонованих фінансовою установою.

Відповідач ОСОБА_1 29.06.2021 року підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором акцепт оферти від 29.06.2021 року на укладання договору надання позики, яким погодилася із запропонованими умовами кредитного договору (т.1 а.с. 22).

Відповідач підтвердила, що ознайомилася з основними умовами кредиту (оферта та акцепт оферти) та з умовами викладеними у Правилах, які є невід`ємною частиною договору і погодився з ними.

Підписуючи акцепт, позичальник одночасно підписала заявку-анкету на отримання кредиту і підтвердила, що вся інформація, яка міститься в ній, є точною та правильною.

Так, 29.06.2021 року ОСОБА_1 з метою отримання кредиту звернулася до ТОВ «Інфінанс» з анкетою-заявою, а також своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з умовами цих Правил та надала згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога свого власноручного підпису.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи позичальника ОСОБА_1 , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, дані про освіту, адресу проживання, сімейний стан, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.

В анкеті-заяві містяться контактна інформація: номер телефону позичальника, адреса його електронної пошти.

Також у анкеті-заяві міститься прохання відповідача перерахувати кредит (транш) у сумі 15 000,00 грн. на її банківську карту, відповідно до умов договору та наведених вище умов.

На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав: оферту, заявку-анкету, акцепт оферти, Правила, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідач, заповнивши анкету-заяву і прийнявши акцепт оферти, підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила із використанням електронно-цифрового підпису, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідач ОСОБА_1 із запропонованими умовами ТОВ «Інфінанс» ознайомилася та погодилася з ними, оскільки, за протилежного, не відбулося б накладання електронного підпису.

Отже, після підписання анкети-заяви і прийняття акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Інфінанс» (попередній кредитор) виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорах строк грошові кошти та нараховані відсотки не повернула, користувалася наданими коштами, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з врахуванням строку кредитування, передбаченого договором від 13.06.2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 .

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року у розмірі 32 000,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики № від 29.06.2021 року у розмірі 183 262,50 грн., з яких: 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 168 262,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 укладено кредитний договір №08108-06/2021 від 13.06.2021 року та договір позики № від 29.06.2021 року, за умовами яких відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у вказаних договорах.

Вказані договори було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає доведеним, що вказані кредитні договори були підписані позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, які були надіслані первісними кредиторами на номер телефону, зазначений нею, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів містяться коди ідентифікатори відповідача, що і є її безпосереднім підписом.

Також колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не заперечує факт підписання зазначених кредитних договорів.

Проте, подавши до суду першої інстанції відзив на позовну заяву та звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 стверджувала, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів. Крім того, вказувала, що надані розрахунки заборгованості не можуть бути первинними документами, які можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження виконання ТОВ «Інфінанс» зобов`язань за договором позики № від 29.06.2021 року, позивачем надано до суду квитанцію про перерахування на картку платника № НОМЕР_1 , який було зазначено відповідачем в заявці-анкеті на отримання кредиту (а.с. 26), грошових коштів у сумі 15 000,00 грн. (т.1 а.с. 27).

Крім того, на спростування викладених у відзиві на позов доводів, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало інформаційну довідку ТОВ «Платежі Онлайн» від 29.05.2023 року №819/05, якою підтверджено, що ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція, тип транзакції - видача, номер транзакції - 32356-34085-41923, сума 8 000,00 грн., дата проведення транзакції 13.06.2021 року (08:50:10), номер картки - НОМЕР_1 , банк емітент: Приват Банк (т.1 а.с. 235).

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи наявні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження факту укладання кредитного договору та договору позики між ОСОБА_1 та первісними кредиторами, а також підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача вказаний при укладенні договору, а також надані докази щодо обґрунтування розміру заборгованості за договорами.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем матеріали справи не містять.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року та договором позики № від 29.06.2021 року не виконала, у передбачений в договорах строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаними договорами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в частині стягнення з відповідача в примусовому порядку розміру заборгованості за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року та договором позики № від 29.06.2021 року.

При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за договорами, суд першої інстанції врахував, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, судом першої інстанції враховано, що згідно з п. 4.3. кредитного договору №08108-06/2021 сторони в умовах договору погодили, що в разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, визначений договору строк, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Тому розмір заборгованості за відсотками згідно умов кредитного договору становить 16 605,60 грн.

Відповідно до акцепту оферти від 29.06.2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі, на умовах фінансового кредиту №/6 від 29.06.2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети №3705698 від 29.06.2021 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 15 000,00 грн. строком на 30 днів. Строк дії договору 3 роки.

Згідно умов даного договору застосовується фіксована процентна ставка 1,75%, яка нараховується за один день користування кредитом за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 22 875,00 грн. за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 16873,96% за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 допустила неналежне виконання умов договору, допустила прострочення виконання зобов`язань по договору, тому дію договору було пролонговано.

Разом з цим, згідно вимог позовної заяви, ТОВ «ФК «ЄАПБ з моменту отримання права вимоги відповідача, а саме з 24.11.2022 року не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Тобто, заборгованість за відсотками згідно умов договору позики №/6 від 29.06.2021 року була нарахована в межах строку дії договору.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на момент укладення договору ОСОБА_1 не в повній мірі усвідомлювала значення своїх дій та укладала договір на вкрай невигідних умовах, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки вказана обставина не може бути врахована при вирішенні даного спору, так як згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, на даний час кредитний договір №08108-06/2021 від 13.06.2021 року та договір позики № від 29.06.2021 року не визнані судом недійсними, є чинними, правомірним, тому у даній справі суд не може надавати оцінку договору з точки зору його недійсності, оскільки це виходить за предмет спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У справі, що переглядається, позичальник ОСОБА_1 не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених відповідними договорами, презумпція правомірності яких нею не спростована.

Окрім того, відповідач жодним чином не оспорювала укладання кредитного договору та договору позики, матеріали справи не містять доказів в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність прав нового кредитора на отримання боргу, колегія суддів зазначає наступне.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступлені права вимоги.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Згідно матеріалів встановлено, що на підтвердження переходу права вимоги ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало платіжне доручення №17891 від 30.12.2021 року про оплату відступлення права вимоги згідно договору факторингу №29122021 від 29.12.2021 року, платіжну інструкцію №19056 від 30.11.2022 року про оплату відступлення права вимоги згідно договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року (т.1 а.с. 207, 222).

Крім того, згідно умов договорів факторингу повідомлення боржника про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не передбачено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідний кредитний договір /договір позики, укладений між ОСОБА_1 та первісним кредитором, а також договори відступлення права вимоги укладені між ТОВ «ФК «Інвеструм», ТОВ «Інфінанс» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором №08108-06/2021 від 13.06.2021 року та договором про надання коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту №/6 від 29.06.2021 року, а тому з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 207 868,10 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що договори були укладені на вкрай невигідних умовах, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», з врахуванням наступного.

Відповідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, п. 35 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до посвідчення НОМЕР_2 від 07.11.2022 року (т.1 а.с. 81), ОСОБА_1 є законним представником дитини з інвалідністю з дитинства.

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення судових витрат на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 серпня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 3 117,86 грн. - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким компенсувати за рахунок державного бюджету в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору, сплаченого при подачі позову до суду першої інстанції, в розмірі 3 117,86 грн.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 серпня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

СУДДІ: Дорош А.І. Лобов О.А. Триголов В.М.