ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5747/21 Провадження № 2/636/196/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря Ріпа І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк (АТ КБ) «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними, виселення та зняття їх з реєстрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- Служба у справах дітей Чугуївської РДА Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є законними представниками неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними, виселення та зняття їх з реєстрації, посилаючись на те, що 20 грудня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HAH2GA, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 16432,59 доларів США строком до 20.12.2022 р., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 24 грудня 2007 року банк та ОСОБА_1 уклали нотаріально посвідчений договір іпотеки , предметом якого є належний іпотекодавцю на праві власності жилий будинок загальною площею 42,70 кв.м, жилою площею 24,30 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаним договором іпотеки передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Даний обов`язок було порушено ОСОБА_1 , оскільки у зазначеному будинку були зареєстровані та проживають ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_3 . Наявність цих зареєстрованих осіб у житлі, на яке звертається стягнення, негативно відобразиться на його ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. У зв`язку із цим позивач просить припинити дії, які порушують право сторони договору шляхом визнання дій ОСОБА_1 щодо реєстрації у предметі іпотеки ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 неправомірними, та вчинення з порушенням умов законодавства. Виселити та зняти з реєстрації ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3 , які зареєстровані та проживають у житловому будинку (предмету іпотеки), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши судові витрати на відповідачів. Також просив розглянути справу за відсутністю представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.

15.02.2022 року ОСОБА_4 надала відзив на позовну заяву, в якому висловила заперечення проти вимог банку, зазначивши, що Жовтневим районним судом м. Харкова від 01.11.2018 року ухвалено рішення за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , яке змінено постановою Харківського апеляційного суду від 27.02.2019 року (справа № 639/9387/16-ц). Вказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні з 25.11.2019 року в міжрайонному ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області. АТ КБ «Приватбанк» ніколи не звертав стягнення на предмет іпотеки, де вона зареєстрована з дочкою 28.09.2016 року та проживає у спірному будинку, оскільки іншого житла не має.

Учасники справи до судового засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що 20 грудня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HAH2GA, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 16432,59 доларів США строком до 20.12.2022 р., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 24 грудня 2007 року банк та ОСОБА_1 уклали нотаріально посвідчений договір іпотеки , предметом якого є належний іпотекодавцю на праві власності жилий будинок загальною площею 42,70 кв.м, жилою площею 24,30 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 20.12 вказаного договору іпотеки іпотекодавець зобов`язався не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя.

Після укладення договору іпотеки на порушення вимог пункту 20.12 ОСОБА_2 та її неповнолітня дочка ОСОБА_3 були зареєстровані в жилому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,без згоди іпотекодержателя, що підтверджується довідкою Печенізької селищної ради Чугуївського району Харківської області від 13. 12.2021 за № 09-18/2115, даними паспорту ОСОБА_2 НОМЕР_1 щодо реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі (частини перша-третя статті 37 Закону «Про іпотеку»).

Порядок звернення стягнення і реалізація предмету іпотеки передбачений пунктами 24-29 іпотечного договору, укладеного між банком і ОСОБА_5 24.12.2007року, в тому числі й відповідним застереженням в іпотечному договорі.

Відповідно до пунктів 18.8 та 18.8.2 іпотечного договору доки банк залишається власником заставної, з метою задоволення своїх вимог і в порядку, передбаченому п.22 цього договору іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань за кредитним договором у випадку пред`явлення іпотекодавцем предмета іпотеки в користування третім особам без письмової згоди іпотекодержателя.

Як вбачається з доданих до відзиву на позов матеріалів справи, АТ КБ «Приватбанк»

не скористався своїм правом звернення стягнення на предмет іпотеки, а звернувся до суду за захистом своїх порушених прав шляхом стягнення із ОСОБА_5 заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Згідно копії постанови від 25.11.2019 старшого державного виконавця МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження ВП №60689875 щодо примусового виконання виконавчого листа № 639/9387/16-ц, виданого 28.05.2019 Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 163241,24 грн.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

В постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 295/12990/20 (провадження № 61-14502св21) зазначено, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв`язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку).

У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року в справі № 761/5115/17 (провадження № 14-391цс19) вказано, що: «одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна».

Порядок виселення із займаного жилого приміщення передбачений статтею 109 ЖК України, згідно з частиною першою якої звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин другої, третьої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту (позики), повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Між тим матеріали справи не містять достовірних доказів про те, що спірний жилий будинок був придбаний ОСОБА_5 за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою - вказаним будинком.

У зв`язку із зазначеним суд дійшов висновку, що особи, які проживають у спірному будинку, який придбаний не за рахунок кредитних коштів та переданий в іпотеку, навіть й після можливого звернення іпотекодержателем стягнення на таке майно, у силу положень статті 109 ЖК України мають право на користування таким житлом до моменту виселення із надання їм іншого постійного житла.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» не грунтуються на законі і задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання дій щодо реєстрації у предметі іпотеки третіх осіб неправомірними, виселення та зняття їх з реєстрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- Служба у справах дітей Чугуївської РДА Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул.. Грушевського, буд.1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, буд.50, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,( яка є законним представником ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1

Повний текст рішення суду складений 21 травня 2023 року.

Суддя: І.В. Карімов