Справа № 346/5255/22
Провадження № 2/346/419/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.

з участю: секретаря Романчук Л.І.

розглянувши за правилами загальгого позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до П`ядицької сільської ради про встановлення фактів що мають юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до П`ядицької сільської ради про встановлення фактів що мають юридичне значення, визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 і після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, укладеним на користь позивача.

На день смерті ОСОБА_2 останньому належав на праві власності житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1 . Позивач прийняв спадщину після смерті батька, однак державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, по тій причині, що вищевказане майно відносилося до майна колишнього колгоспного двору і частки членів цього двору в даному майні не визначені. а також, що виявлено розбіжності в написанні імені спадкодавця в документах свідоцтві про смерть спадкодавця вказано ОСОБА_2 , а в інших документах - заповіті, свідоцтві про одруження, свідоцтві про народження позивача, свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння вказано ОСОБА_2 про що ухвалила постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просить встановити факт, що заповіт, посвідчений 24 лютого 1999 року секретарем виконавчого комітету Великокам`янської сільської ради Коломийського району за реєстровим номером 45 від імені ОСОБА_2 фактично був складений ОСОБА_2 ; встановити факт родинних відносин, що позивач ОСОБА_1 син ОСОБА_2 ; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позов підтримали у повному обсязі та просили його задоволити. В подальшому подали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

Представник П`ядицької сільської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та прийняти рішення в даній справі на підставі наявних доказів.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився батько позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.16).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 17 липня 1970 року, одружились 17.02.1952 року батьки позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища чоловікові ОСОБА_5 , дружні ОСОБА_5 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач ОСОБА_1 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 25 серпня 1960 року зроблено відповідний запис за №50 Великокам`янським сільзагсом Обертинського району Станіславської області, батьками записано ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.17)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 вказав, що позивача зає з дитинства, а також знає родину позивача і підтвердив факт того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є батьками позивача.

Свідок ОСОБА_8 зазначив, що з позивачем проживає по сусідству, з позивачем разом навчались в школі. Ствердив, що особисто знав батька позивача і звертався до нього " ОСОБА_9 ", а про те, що в документах записаний " ОСОБА_9 " йому не було відомо, він ніколи не чув, щоб до батька позивача звертились по імені " ОСОБА_9 ".

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.7постановиПленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" відповідно до п.1 ст.273 ( 1502-06 ) ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями,які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення"при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже суд вважає, що викладені докази у своїй сукупності з однозначністю та достовірністю доказують факт родинних відносин, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та юридичний факт, що заповіт посвідчений 24 лютого 2000 року секретарем виконавчого комітету Великокам`янської сільської ради Коломийського району за реєстровим номером 45 від імені ОСОБА_2 фактично був складений ОСОБА_2 .

24 лютого 2000 року ОСОБА_2 склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 45, яким все майно, що належатиме йому на день його смерті де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося разом із приватною присадибною ділянкою, заповів своєму синові ОСОБА_1 (а.с.12)

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер, про що складений актовий запис № 26 Великокам`янською сільською радою, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне йому майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , належало до суспільної групи- колгоспний двір, головою якого був батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 05 серпня 1989 року, видане виконкомом Коломийської районної Ради народних депутатів на підставі рішення № 125 від 14 червня 1989 р., та випискою з інвентаризаційних матеріалів вих. № 69123 від 08.07.2021р. ОКП Коломийське МБТІ, довідкою виданою виконкомом П`ядицької сільської ради селищної ради № 160/02-32/23 від 14.10.2022 (а.с.13,14,21).

Станом на 01.07.1990 р. в спірному будинку були зареєстровані: маи позивача ОСОБА_6 , 1930 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , батько позивача ОСОБА_2 , 1927 р.н. голова двору, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На день смерті ОСОБА_2 разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_10 , 1952 р.н., дочка, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Заповіт від імені спадкодавця Козловського складений і посвідчений виконкомом Великокам янської сільської ради за реєстровим номером 45 від 24.02.2000р. не змінювався і не скасовувався, що підтверджується довідкою П`ядицької сільської ради Великокам янського старостинського округу № 160/02-32/23 від 14.10.2022 (а.с.14).

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Першої коломийської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 спадкові справи відсутні (а.с.82).

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_2 та член колгоспного двору ОСОБА_6 , то їх частки у вказаному майні рівні.

Встановлено, що вищезгадані члени колгоспного двору не витребовували своїх часток з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося станом на 15.04.1991р. у загальний трирічний строк позовної давності, а тому вважаються такими, що втратили право власності на дане нерухоме майно.

З метою оформлення спадщини за заповітом після смерті батька позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Третьої коломийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус ухвалив постанову про відмову позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння мотивуючи тим, що до заяви позивач додав виписку Коломийського МБТІ від 08.07.2021 р. з якої вбачається, що право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_1 ,частки голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору, не виділені. Крім того у пред`явлених документах наявні розбіжності, а саме: у свідоцтві про смерть зазначено ім я заповідача « ОСОБА_2 ,» а у вищезгаданому заповіті зазначене ім`я заповідача « ОСОБА_2 » (а.с.11).

Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог пункту 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями пункту 1 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Встановлено, що згідно звіту про незалежну оцінку житлового будинку (заг.пл.52,7 м2, житл. пл..24,5 м.2) та господарських будівель і споруд ТзОВ «Ека-Захід» від 15.11.2022р. ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 становить 126 000 грн. (а.с.24)

Виходячи з того, що позивач не взмозі реалізувати своє право щодо визнання права власності на спірне нерухоме майно у порядку спадкування через те, що частки членів колгоспного двору не виділені, на даний час спору з цих підстав не має, то суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності у порядку спадкування на спірне будинковолодіння, шляхом задоволення позову.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Враховуючи викладене суд вважає, що вказані вище обставини, які підтверджені позивачем, та письмовими доказами є послідовні та логічні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Таким чином на переконання суду заявлені вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та ст. ст..346, 392,122,1234,1268 ЦК України, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " ст..ст. 293-294, 315,319 ЦПК України та ст.ст. 247 ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт, що заповіт, посвідчений 24 лютого 2000 року секретарем виконавчого комітету Великокам`янської сільської ради Коломийського району за реєстровим номером 45 від імені ОСОБА_2 фактично складений ОСОБА_2 .

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Велика Кам янка Коломийського району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок, господарські будівлі та споруди: два навіси зазначені літерами "Б" і "Д", стайню зазначену літерою "В", стодолу зазначену літерою "Г", вбиральню зазначену літерою "Е", криницю зазначену "№1", огорожу зазначену "№2-3"за адресою АДРЕСА_1 , оціночною вартістю 126 000,00 (сто двадцять шість тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

П`ядицька сільська рада, місце знаходженн: село П`ядики, вулиця С.Петлюри, 1, Коломийського району, Івано-Франківської області, .

Суддя Беркещук Б. Б.