Справа № 754/9271/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києві від 05 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01.08.2017 року у розмірі 420538, 90 грн., 3 % річних за період з 01.08.2018 року по 23.02.2022 року у розмірі 45003, 33 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12405, 00 грн.; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення пені відмовлено.

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із заявою про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування заяви зазначив, що 28.08.2023 року судовому засіданні представника ОСОБА_1 - адвокат Сиротюк Р.В. зробив відповідну заяву щодо подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу на протязі 5 днів з дня винесення судом рішення. На підтвердження понесених ОСОБА_1 судових витрат у розмірі 50000,00 грн. надав завірені належним чином копії Договору №421-04/1022 про надання правової допомоги від 04.10.2022 року, додаткову угоду №2 від 30.05.2023 року до Договору №421-04/1022 про надання правової допомоги від 04.10.2022 року; Договір передоручення від 04 жовтня 2022 року та Акт приймання-передачі №2 наданих послуг від 21.08.2023 року.

На підставі наведеного, просив: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 16.11.2023 року відповідач не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 04.10.2022 року між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» в особі представника Лященко А.М. був укладений Договір про надання правової допомоги.

04.10.2022 року між Адвокатським об`єднанням «Ревелін Інформейшн Груп» та адвокатом Сиротюком Р.В. був укладений Договір, відповідно до якого Адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта доручає адвокат, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнтам Адвокатського об`єднання в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Адвокат Сиротюк Р.В. приймав участь у даній справі на підставі Ордеру від 11.10.2022 року на представництвом інтересів ОСОБА_1

21.08.2023 року адвокатом Сиротюком Р.В. складений Акт № 2 приймання-передачі наданих послуг до Договору від 04.10.2022 року, відповідно до якого Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо представництва, захисту прав та інтересів Клієнта. Вартість наданих послуг становить фіксований розмір 50000, 00 грн.

У позовній заяві позивачем було заявлено про судові витрати, які він очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, у тому числі і заявлено про витрати на правничу допомогу у розмірі приблизно 200000, 00 грн.

Відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із недоведеності і необґрунтованості зазначених вимог. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що у позовній заяві позивач зазначив, що очікує понести витрати на правову допомогу у розмірі 200 000 грн., при цьому, за результатами розгляду справи до стягнення представив витрати у розмірі 50 000 грн.

В своїй апеляційній скарзі апелянт висловив позицію про те, що оскільки позивач та адвокат встановили фіксований розмір плати за послуги адвоката, надання інформації стосовно виду та переліку робіт, проведених адвокатом, в даному випадку не вимагається. Крім того, апелянт зазначав про те, що зменшення або відмова у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку з її не співмірністю може бути здійснено лише за умови, якщо інша сторона доведе таку не співмірність.

Положеннями ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку інша сторона дійсно не подала до суду жодного клопотання щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. В той же час, посилання апелянта на вказані норми в даному випадку є безпідставними, оскільки суд першої інстанції не вирішував питання про неспівмірність заявлених до стягнення сум.

Хоча дійсно, наведений апелянтом ряд правових позицій Верховного Суду щодо стягнення фіксованого розміру гонорару адвоката є належним, однак з точки зору колегії суддів апеляційного суду зазначені висновки стосуються саме відсутності необхідної інформації щодо тривалості та розміру, інших характеристик наданих адвокатських послуг при домовленості з клієнтом щодо фіксованого розміру адвокатського гонорару. В даному ж випадку суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на відсутність взагалі будь-якої інформації щодо тих послуг, які були надані адвокатом, з огляду на необхідність вирішення питання не про вартість окремих складових (конкретних дій адвоката), а необхідності вирішення саме питання про можливість віднесення таких дій до послуг, наданих в рамках конкретної справи, та їх відношення взагалі до такої справи.

Окрім вказаного, колегія суддів апеляційного суду зважає також і на те, що в якості підстави для відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу судом першої інстанції було наведено й іншу обставину, щодо якої апелянт не навів жодного заперечення в своїй апеляційній скарзі.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

В своїй позовній заяві позивач авансував розмір витрат на правничу допомогу, які він очікує понести, а саме 200 000 грн.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

За результатами розгляду справи позивач заявив до відшкодування витрати на правничу допомогу у розмірі 50 000 грн., що є неспівмірно меншим ніж сума, заявлена в попередньому орієнтованому розрахунку. При цьому жодного належного обґрунтування поважності причин зменшення такої суми позивач до суду не представив. При цьому колегія суддів апеляційного суду звертає увагу і на те, що на час подання позивачем позову, ним вже було укладено договір про надання правничої допомоги, в рамках якого й заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу. За таких умов оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України, відтак підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києві від 05 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько