Головуючий у І інстанції Ковальчук Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року вказану цивільну справу передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області за підсудністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що по території села Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області проходить магістральний газопровід «Курськ-Київ» діаметром (ДУ) - 1200 мм, ділянка ЛЧ км 13,236 - км 506,559, робочий тиск (Ру)-5.5 МПа, розмір охоронної зони з обох боків від осі газопроводу становить - 150 метрів.

Вищевказаний магістральний газопровід «Курськ-Київ» перебуває на балансі ТОВ «Оператор ГТС України», що підтверджується відомостями про державне майно від 11 січня 2020 року, форма №2б(к).

При виконанні обов`язків, покладених на позивача вищевказаними нормативними актами, під час обстеження охоронної зони зазначеного газопроводу, працівниками Боярського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор ГТС України» виявлено, що в адміністративних межах с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, а саме на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032, громадянином ОСОБА_1 в охоронній зоні на ділянці магістрального газопроводу «Курськ-Київ» діаметром (ДУ) - 1200 мм, ділянка ЛЧ км 483,236 - км 506,559, робочий тиск (Ру)-5.5 МПа здійснюється порушення охоронної зони, а саме - на території побудована огорожа земельної ділянки, висаджено багаторічні насадження та встановлені побутові споруди.

Даний факт порушення відповідачем був виявлений працівниками Боярського ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України» під час планового огляду траси газопроводу, який проводиться лінійно-експлуатаційною службою кожні три місяці.

Відповідно до п. п. 10.1.7, п. 10.1.9 ДБН А.3.2-2-2009 "Охорона праці і промислова безпека у будівництві": земляні роботи в охоронній зоні кабелів високої напруги, діючих газопроводів та інших комунікацій необхідно виконувати за нарядом-допуском після одержання дозволу від організацій, що їх експлуатують; виконання земляних робіт в охоронній зоні кабелів, що перебувають під напругою або діючих газопроводів необхідно здійснювати під безпосереднім наглядом керівника робіт та працівників організацій, що експлуатують ці комунікації.

Дозволу на проведення будь-яких робіт в охоронній зоні позивач відповідачу не надавав. Використання земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0032 ОСОБА_1 підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 23 вересня 2020 року. Відповідач орендує дану земельну ділянку з 30 березня 2017 року і вона має цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства. В свою чергу, у вищевказаному Витягу зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0032 має безстрокове обмеження у використанні, а саме «охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта транспорту», про що відомо відповідачу.

Крім того, ОСОБА_1 листом №528 від 26 серпня 2020 року повідомив позивача про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0032 взята ним в оренду та йому відомо, що дана земельна ділянка повністю знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу, який експлуатується Боярським ЛВУМГ. Також, факт порушення відповідачем охоронної зони магістрального газопроводу підтверджується Викопіюванням з генерального плану с. Петрівське та Планом дільниці газопроводу, на якому відображено проходження магістрального газопроводу адміністративними межами с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути загрозу магістральному газопроводу «Курськ-Київ» шляхом невідкладного знесення (демонтажу) побутових споруд, огорожі земельної ділянки та викорчування багаторічних насаджень на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032, що знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу «Курськ-Київ».

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути загрозу магістральному газопроводу «Курськ-Київ» шляхом невідкладного знесення (демонтажу) побутових споруд, огорожі земельної ділянки та викорчування багаторічних насаджень на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032, що знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу «Курськ-Київ».

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилався на те, що земельну ділянку площею 1,8277 га з кадастровим №:03:007:0032, розташовану у с. Святопетрівське Бучанського району Київської області він орендує на підставі договору від 22 грудня 2016 року № 22/12. Власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_2 , який отримав її на підставі розпорядження Києво-Святошинської райдержадміністрації від 25 жовтня 2006 року № 819, про що отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 098278 від 23 грудня 2007 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 48.

З 2008 року ОСОБА_2 займався господарською діяльністю на цій земельній ділянці, власним коштом встановив огорожу з сітки, висадив дерева різних порід та сортів. ОСОБА_1 отримав вказану земельну ділянку в оренду вже огородженою та із насадженими деревами. Зазначене підтвердив сам ОСОБА_2 під час допиту в якості свідка у судовому засіданні 03 листопада 2022 року.

Апелянт вказує, що Закон України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17 лютого 2011 року, яким встановлено охоронні зони вздовж об`єктів магістральних газопроводів та їх розміри, набув чинності 25 березня 2011 року. При цьому, станом на 25 березня 2011 року на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032 вже існувала огорожа та були насаджені дерева. Таким чином, встановлення огорожі на вказаній земельній ділянці та насадження дерев, здійснені до 25 березня 2011 року, не можуть вважатися порушеннями вимог та правил, встановлених Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», оскільки норми цього Закону відповідно до ст. 58 Конституції України не мають зворотної дії в часі.

В скарзі ОСОБА_1 також зазначає, що витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0032 дійсно містить інформацію про наявність обмеження у використанні земельної ділянки на підставі п. 15 розділу X (перехідні положення) Земельного кодексу України. Однак, наявне обмеження у використанні зазначеної земельної ділянки жодним чином не стосується наявності чи відсутності охоронної зони газопроводу.

Також зазначає, що безпідставним є висновок суду про створення його діями загрози магістральному газопроводу. Не конкретизовано, яку саме загрозу газопроводу несе далеко не капітальна огорожа та дерева, які за кресленнями позивача розташовані за кілька десятків метрів від самого газопроводу.

Стверджує, що судом першої інстанції не враховано відсутність документального підтвердження існування на сьогодні зазначеного ним об`єкту «Магістральний газопровід «Курськ-Київ» діаметром (ДУ) 1200 мм, ділянка ЛЧ км 483,236 - км 506,559, робочий тиск (Ру) - 5,5 МПа.», у справі відсутня будь яка офіційна документація щодо точного розташування вказаного газопроводу чи інформація про право власності на нього.

Посилається на те, що судом проігноровано відсутність належних та допустимих доказів взаємного розташування вищевказаного «Об`єкту» (газопроводу) та земельної ділянки відповідача. Охоронна зона магістрального газопроводу діаметром 1200 мм відповідно до Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17 лютого 2011 року становить 300 м., тобто по 150 м. в обидві сторони від осі газопроводу. Довжина земельної ділянки площею 1,8277 га. з кадастровим номером :03:007:0032, яку він орендує, згідно наявних у справі документів становить 323,09-326,74 м., а ширина 56,51-56,07 м. Навіть якщо взяти до уваги надані позивачем схеми розташування земельної ділянки, якщо там і є охоронна зона газопроводу шириною 150 м. від лінії газопроводу, то вона фізично не може охопити усю земельну ділянку довжиною 326 м. Попри це суд не конкретизує, яка саме частина вказаної земельної ділянки перебуває в охоронній зоні газопроводу, яка саме ділянка огорожі та якої протяжності, які саме дерева та споруди загрожують газопроводу.

Також апелянт у скарзі посилається на те, що судом не взято до уваги відсутність належних та допустимих доказів наявності побутових споруд, огорожі, багаторічних насаджень на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032, яку орендує ОСОБА_1 , та не враховано ту обставину, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, оскільки власником земельної ділянки є ОСОБА_2 , який ще до передачі земельної ділянки в оренду встановив на ній огорожу та посадив дерева. На думку апелянта, суд своїм рішенням фактично зобов`язує його знищити власність ОСОБА_2 , при цьому, навіть, не залучивши останнього до розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Очеретний Ю.В. апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник позивача ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» адвокат Даниляк О.С. в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 заперечила та просила залишити рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що по території села Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області проходить магістральний газопровід «Курськ-Київ» діаметром (ДУ) - 1200 мм, ділянка ЛЧ км 13,236 - км 506,559, робочий тиск (Ру)-5.5 МПа, розмір охоронної зони з обох боків від осі газопроводу становить - 150 метрів.

Вищевказаний магістральний газопровід «Курськ-Київ» перебуває на балансі ТОВ «Оператор ГТС України», що підтверджується відомостями про державне майно від 11 січня 2020 року форма №2б(к) (том 1, а.с.33-35) та актом приймання-передачі від 01 січня 2020 року, укладеним між АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» (том 1, а.с.32).

Так, за даними Акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту від 27 червня 1986 року (том 1, а.с.17-25), а також Акту приймання-передачі державного майна, що використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01 січня 2020 року від AT «Укртрансгаз» до ТОВ «Оператор ГТС України» (том 1, а.с.32) підтверджується право користування позивачем газопроводом «Курськ-Київ» умовним діаметром - 1200 мм, робочим тиском - 5,5 МПа та його перебування на балансі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

18 вересня 2019 року постановою Кабінету Міністрів України №840 «Про відокремлення діяльності з транспортування природного газу та забезпечення діяльності оператора газотранспортної системи» затверджено план заходів з виконання вимог щодо відокремлення і незалежності оператора газотранспортної системи.

Згідно з пунктом 6 Плану Мінфін, Мінекоенерго (Міненерговугілля), Мінекономіки, Фонд державного майна, НАК «Нафтогаз України», AT «Магістральні газопроводи України», AT «Укртрансгаз», ТОВ «Оператор ГТС України» зобов`язані забезпечити на підставі договору про передачу на праві господарського відання майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, укладеного між Мінфіном та ТОВ «Оператор ГТС України», передачу з 1 січня 2020 року, але не раніше дати набрання чинності законом щодо внесення змін до деяких законів у зв`язку з відокремленням діяльності з транспортування природного газу, в управління ТОВ «Оператор ГТС України» безвідклично строком на 15 років на праві господарського відання майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, балансовою вартістю, яка визначена станом на дату передачі за даними бухгалтерського обліку AT «Укртрансгаз», шляхом підписання акту приймання-передачі майна уповноваженими представниками AT «Укртрансгаз» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» за погодженням з НАК «Нафтогаз України», Фондом державного майна, Мінекоенерго (Міненерговугіллям), Мінфіном та Мінекономіки.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2019 року №942 «Про деякі питання управління майном, що перебуває в державній власності та використовується для забезпечення транспортування природного газу магістральними газопроводами» затверджено порядок передачі на праві господарського відання об`єктів права державної власності, що використовуються у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами та умови договору про передачу на праві господарського відання державного майна, що перебуває в державній власності та використовується у процесі провадження діяльності з транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Зокрема, ТОВ «Оператор ГТС України» отримало від AT «Укртрансгаз» вказаний газопровід, і є підприємством, яке несе повну відповідальність перед державою за магістральні газопроводи, в тому числі «Курськ-Київ» ДУ - 1200мм, Ру - 5,5 МПа.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24 грудня 2019 року №3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України», Регулятором було прийнято рішення про видачу ліцензії на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України».

Таким чином, ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» здійснює експлуатацію магістральних газопроводів, отриманих на праві господарського відання в державі та забезпечує транспортування і транзит газу за міждержавними угодами.

При виконанні обов`язків, покладених на позивача вищевказаними нормативними актами, під час обстеження охоронної зони зазначеного газопроводу, працівниками Боярського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор ГТС України» виявлено, що в адміністративних межах с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, а саме на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032, громадянином ОСОБА_1 в охоронній зоні на ділянці магістрального газопроводу «Курськ-Київ» діаметром (ДУ) - 1 200 мм, ділянка ЛЧ км 483,236 - км 506,559, робочий тиск (Ру)-5.5 МПа здійснюється порушення охоронної зони, а саме, на території побудована огорожа земельної ділянки, висаджено багаторічні насадження та встановлені побутові споруди.

Даний факт порушення відповідачем був виявлений працівниками Боярського ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України» під час планового огляду траси газопроводу, який проводиться лінійно-експлуатаційною службою кожні три місяці (том 1, а.с.39). Відповідно до п. 10.1.7, п. 10.1.9 ДБН А.3.2-2-2009 "Охорона праці і промислова безпека у будівництві": земляні роботи в охоронній зоні кабелів високої напруги, діючих газопроводів та інших комунікацій необхідно виконувати за нарядом-допуском після одержання дозволу від організацій, що їх експлуатують; виконання земляних робіт в охоронній зоні кабелів, що перебувають під напругою або діючих газопроводів необхідно здійснювати під безпосереднім наглядом керівника робіт та працівників організацій, що експлуатують ці комунікації.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 орендує земельну ділянку площею 1,8277 га з кадастровим номером :03:007:0032, розташовану у с. Святопетрівське Бучанського району Київської області на підставі договору №22/12 оренди землі від 22 грудня 2016 року (том 1, а.с.210-214).

Власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_2 , який отримав її на підставі розпорядження Києво-Святошинської райдержадміністрації від 25 жовтня 2006 року № 819, про що отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 098278 від 23 грудня 2007 року, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 48 (том 1, а.с.208-209).

Відповідно до пункту 2.2 Договору №22/12 оренди землі від 22.12.2016 року вказано, що на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна, а також відсутні інші об`єкти інфраструктури.

Пунктом 2.3 Договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду без нерухомого майна та без інших об`єктів.

Таким чином, при укладенні Договору ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як його сторони, підтвердили, що на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032 відсутні будь-які об`єкти станом на 22.12.2016 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дерева та огорожа на земельній ділянці, якою користується відповідач, яка розташована в межах охоронної зони магістрального газопроводу, висаджені та зведені з порушенням вимог, передбачених ч.4 ст.22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», та перешкоджають ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» забезпечувати безпечну експлуатацію магістрального газопроводу «Курськ-Київ», і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. е) ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 111 ЗК України, на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень.

Згідно зі ст. 112 ЗК України та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про трубопровідний транспорт» від 15 травня 1996 року № 192/96-ВР (зі змінами та доповненнями), для забезпечення нормальних умов експлуатації трубопроводів, запобігання їх ушкодження, а також зменшення негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти, встановлюються (створюються) охоронні зони. Правовий режим земель охоронних зон визначається законодавством України.

Організаційні та правові засади встановлення та дотримання правового режиму земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів з метою забезпечення їх безперебійного функціонування, раціонального використання земель у межах встановлених охоронних зон, режиму ведення господарської та іншої діяльності, охорони довкілля та екологічної безпеки, а також безпечної життєдіяльності та захисту населення, господарських об`єктів від впливу можливих аварій (аварійних ситуацій), визначаються Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17 лютого 2011 року № 3041-VI.

Дія цього Закону поширюється на правовідносини, пов`язані з використанням земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів, незалежно від форми власності на землю і об`єкти магістральних трубопроводів.

Як визначено у ст. 1 вказаного Закону, охоронна зона об`єктів магістральних трубопроводів - територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції магістральних трубопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності; правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів - установлений законодавством особливий режим використання земель власниками та користувачами земельних ділянок, а також підприємствами магістральних трубопроводів, що встановлюється в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів для забезпечення належних умов їх експлуатації, запобігання їх ушкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому.

Метою встановлення охоронної зони є створення нормальних умов для роботи газопроводу, його регулярного обслуговування, збереження цілісності, а також мінімізація наслідків можливих аварій.

Відповідно до ст. 8 Закону № 3041-VI, на використання власником або користувачем земельної ділянки чи її частини в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються обмеження в обсязі, передбаченому цим Законом. Обмеження на використання земельних ділянок у межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються і діють з дня введення відповідного об`єкта магістрального трубопроводу в експлуатацію. Перехід права власності чи користування земельною ділянкою не є підставою для припинення дії обмежень на використання земельної ділянки в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону № 3041-VI, власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства магістральних трубопроводів вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

Статтею 14 Закону № 3041-VIвизначені особливості використання земель в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів, згідно з якими земельні ділянки, розташовані в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів, не вилучаються у їх власників або користувачів, а використовуються з обмеженнями, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначені обмеження встановлюються для власників та користувачів земельних ділянок на провадження ними господарської діяльності в цих охоронних зонах залежно від визначених внутрішніх зон безпеки охоронних зон або в межах всієї охоронної зони об`єктів магістральних трубопроводів (ч. 2 ст. 14 Закону № 3041-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 20, ст. 21 цього Закону, фізичні та юридичні особи, власники та користувачі земельних ділянок при провадженні господарської та іншої діяльності на землях охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів зобов`язані дотримуватися особливого режиму їх використання та встановлених обмежень, а також дотримуватися інших обмежень, встановлених нормативно-правовими актами для земель охоронних зон та відповідно до цього Закону.

Власники та користувачі земельних ділянок при здійсненні ними господарської та іншої діяльності на землях охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів зобов`язані дотримуватися особливого режиму господарської діяльності та обмежень, які поділяються на загальні обмеження, що діють в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів незалежно від внутрішніх зон безпеки, та особливі обмеження, що встановлюються в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів залежно від категорії зони безпеки (ч. 1 ст. 22 Закону № 3041-VI).

До особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, належать, серед іншого, заборони, визначені ч. 4 ст. 22 Закону № 3041-VI, а саме, будувати огорожі для відокремлення земельних ділянок приватної власності, лісових ділянок, садів, виноградників тощо; висаджувати багаторічні насадження.

Аналогічні вимоги щодо використання земель в охоронних зонах магістральних трубопроводів регулюються пунктом 11 Правил охорони магістральних трубопроводів, які затверджені Постановою КМ України від 16 листопада 2002 року № 1747 і встановлюють умови забезпечення охорони об`єктів магістральних трубопроводів від пошкоджень і руйнувань внаслідок несанкціонованого доступу, охорони довкілля, а також безпечної життєдіяльності населення на прилеглих до магістральних трубопроводів територіях.

Відповідно до ст. 20 Закону № 3041-VI, порушення законодавства України про трубопровідний транспорт тягне за собою встановлену законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про трубопровідний транспорт несуть особи, винні, у тому числі, у недотриманні вимог Правил охорони магістральних трубопроводів.

Судом встановлено факт належності на праві приватної власності ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 322245800:03:007:0032, якою на підставі договору оренди землі від 22 грудня 2016 року користується відповідач ОСОБА_1 . Як слідує з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вищевказана земельна ділянка з кадастровим номером 322245800:03:007:0032 розташована на території села Петрівське, Києво-Святошинського району, Київської області, має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Магістральний газопровід «Курськ-Київ», на якому виявлено порушення охоронної зони, є об`єктом підвищеної небезпеки.

Так, ст. 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» від 18 січня 2001 року № 2245-ІІІ (далі - Закон України № 2245-ІІІ) визначено, що об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру; потенційно небезпечний об`єкт - об`єкт, на якому можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини, біологічні препарати, а також інші об`єкти, що за певних обставин можуть створити реальну загрозу виникнення аварії.

Як вбачається зі змісту ст. 9 Закону України № 2245-ІІІ, суб`єкт господарської діяльності ідентифікує об`єкти підвищеної небезпеки відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин.

Окрім того, відповідно до п.п.1.6, 1.7 розділу 1 гл. IV Правил безпечної експлуатації магістральних газопроводів, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 27 січня 2010 року № 11, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 19 квітня 2010 року № 292/17587, магістральний газопровід «Курськ-Київ» діаметром (ДУ) - 1200 мм, ділянка ЛЧ км 13,236 - км 506,559, робочий тиск (Ру)-5.5 МПа, розмір охоронної зони з обох боків від осі газопроводу становить - 150 метрів, ідентифікований, як об`єкт підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. ч. 2, 4 статті 8 Закону України № 2245-ІІІ, суб`єкт господарської діяльності зобов`язаний вживати заходів, направлених на запобігання аваріям та забезпечувати експлуатацію об`єктів підвищеної небезпеки з додержанням мінімально можливого ризику. При цьому, абз. 8, 10 ст. 1 Закону України № 2245-ІІІ визначено, що ризик - це ступінь імовірності певної негативної події, яка може відбутися в певний час або за певних обставин на території об`єкта підвищеної небезпеки і/або за його межами.

Також, статтею 1 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», визначено, що аварійна ситуація на магістральних трубопроводах - це стан об`єктів магістральних трубопроводів, що характеризується порушенням меж та/або умов безпечної експлуатації, але не перейшов у аварію.

Беручи на себе відповідальність за управління ризиком, ТОВ «Оператор ГТС України», підприємство, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, зобов`язано застосовувати всі можливі заходи, спрямовані на забезпечення мінімально можливого ризику на об`єктах підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоду довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Власність зобов`язує. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб (ч. 4 ст. 319, ч. 5 ст. 373 ЦК України).

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи вбачається, що Боярським ЛВУМГ вчинялись заходи щодо попередження порушень вимог Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» та Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2002 року № 1747, шляхом попередження відповідача про заборону будівництва огорожі, розміщення споруд та висаджування багаторічних насаджень.

Так, 11 травня 2017 року Боярським ЛВУМГ складено Попередження № 18 на ім`я ОСОБА_1 , в якому зазначено про заборону проводити земляні роботи в охоронній зоні магістрального газопроводу та роботу екскаватора.

В цей же день, 11 травня 2017 року представниками Боярського ЛВУМГ складено Акт-заборону № 19.

Після вказаних подій, до Боярського ЛВУМГ звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із письмовими заявами про визначення охоронних зон, на які їм було надано відповіді.

Використання земельної ділянки відповідачем ОСОБА_1 з порушенням вимог діючого законодавства, свідчить про свідоме порушення ним правового режиму охоронних зон магістральних газопроводів та створення реальної загрози для магістрального газопроводу «Курськ-Київ», який є об`єктом підвищеної небезпеки, виникненню аварій та надзвичайних ситуацій.

Посилання відповідача в суді першої інстанції на те, що витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 322245800:03:007:0032 не містить обмежень у використанні, які встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМ України від 17 жовтня 2012 року № 1051, не спростовують факту використання ним цієї земельної ділянки не за цільовим призначенням та не звільняють від обов`язку використовувати її з дотриманням вимог діючого законодавства, зокрема, Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» від 17 лютого 2011 року.

Так, відповідно до частини 1 статті 111 ЗК України обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження.

Згідно з частиною 2 статті 111 ЗК України законом, прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановлені такі обмеження у використанні земель, зокрема, - заборона на провадження окремих видів діяльності.

Частиною 4 статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» встановлено обмеження: заборона будівництва будівель та споруд, а також заборона будувати огорожі земельних ділянок, які перебувають в охоронній зоні магістрального трубопроводу.

Водночас, відповідно до частини 4 статті 111 ЗК України обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації.

Тобто, законодавцем безпосередньо встановлено, що обмеження у використанні земель, які встановлені певним Законом, не підлягають обов`язковій реєстрації.

Таким чином, обмеження у використанні земельних ділянок, які встановлені Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», не підлягають обов`язковій реєстрації.

При цьому, згідно з абзацом 2 частини 4 статті 111 ЗК України обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені.

ТОВ «Оператор ГТС України» здійснює господарську діяльність щодо транспортування природного газу і питання ведення Державного геокадастру не відноситься ні до обов`язків підприємства, ні до його компетенції.

У той же час, ТОВ «Оператор ГТС України», з метою дотримання громадянами, органами місцевого самоврядування, підприємствами і організаціями вимог охоронних зон магістральних газопроводів, надсилались звернення до органів Держгеокадастру з повідомленням про проходження землями Києво-Святошинського району, у тому числі села Петрівське, магістрального газопроводу високого тиску.

Відповідно до пункту 104 Порядку, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, здійснюється:

1) у процесі державної реєстрації земельних ділянок та внесення змін до відомостей про них відповідно до пунктів 107-134 цього Порядку;

2) на підставі заяви органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру згідно з додатком 12, до якої додаються: документація із землеустрою, яка згідно з пунктом 102 цього Порядку є підставою для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про такі обмеження; електронний документ.

Згідно зі ст. 1163 ЦК України, фізична особа, життю, здоров`ю або майну якої загрожує небезпека, а також, юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

За приписами п. 1 ст. 1164 ЦК України, у разі неусунення загрози майну юридичної особи, заінтересована особа має право вимагати: вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози.

Зобов`язання, передбачене ст. 1163 ЦК України, спрямоване на виконання превентивної (попереджувальної) функції - запобігання завданню шкоди майну юридичної особи, при цьому, протиправність дій відповідача та його вина не є обов`язковими умовами виникнення зобов`язання. Змістом зобов`язання є право позивача вимагати усунення небезпеки та обов`язок відповідача припинити дію/бездіяльність, які викликали небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про трубопровідний транспорт», магістральний трубопровідний транспорт має важливе народногосподарське та оборонне значення і є державною власністю.

Виходячи зі змісту норм Закону України «Про нафту і газ» та Закону України «Про трубопровідний транспорт», відносини з транспортування та зберігання природного газу є важливою та невід`ємною складовою нафтогазової галузі України. Належне функціонування нафтогазової галузі України є головною умовою забезпечення енергетичної безпеки України, що й підкреслює загальнодержавне значення галузі та необхідність суворого дотримання законодавства при вирішенні її проблемних питань та захисті її інтересів.

ТОВ «Оператор ГТС України» здійснює суспільно-важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню суб`єктів господарювання та соціальної сфери України природним газом, надійного та безпечного функціонування Єдиної газотранспортної системи України, а також забезпечення транзиту газу за міждержавними угодами.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» від 04 березня 2015 року № 83 та «Про визначення критеріїв віднесення об`єктів державної власності до таких, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави» від 03 листопада 2010 року № 999 (зі змінами та доповненнями), ТОВ «Оператор ГТС України», як суб`єкт господарювання державного сектору економіки та підприємство паливно-енергетичного комплексу, що здійснює діяльність з транспортування природного газу магістральними газопроводами і зберігання природного газу у підземних газосховищах, віднесено до підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. У свою чергу, під «енергетичною безпекою держави» розуміється здатність держави в особі її органів управління забезпечити кінцевих споживачів природним газом в необхідному обсязі та належної якості у звичайних умовах, а також під час дії дестабілізуючих факторів (надзвичайних ситуацій) внутрішнього чи зовнішнього характеру у межах гарантованого покриття мінімального обсягу найважливіших потреб країни, окремих її районів, міст, селищ чи об`єктів у паливно-енергетичних ресурсах.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та Законів України.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та на підставі вищенаведених правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що використання відповідачем земельної ділянки з порушенням встановлених законом обмежень щодо правового режиму охоронних зон магістральних газопроводів створює реальну загрозу для магістрального газопроводу, який є об`єктом підвищеної небезпеки, виникненню аварій та надзвичайних ситуацій, відтак суд першої інстанції правомірно зобов`язав відповідача, як користувача земельної ділянки, усунути вказану загрозу шляхом знесення (демонтажу) побутових споруд, огорожі та викорчовуванню багаторічних насаджень із земельної ділянки, що знаходиться в охоронній зоні магістрального газопроводу «Курськ-Київ».

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що Києво-Святошинський районний суд Київської області, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Оператор газотранспортної системи України».

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту порушення відповідачем охоронної зони апеляційним судом відхиляються, оскільки факт порушення виявлений працівниками Боярського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів та зафіксований в Акті обстеження траси магістрального газопроводу «Курськ-Київ», діаметром (Ду) - 1200 мм, ділянка ЛЧкм 483,236 - км 506,559, робочий тиск (Ру) - 5,5 МПа від 13.03.2020 року. Акт складений комісією у складі представника Боярського ЛВУМГ, керівника групи з ОЗ МГ ЛEC Бондаренка С.В. та спеціаліста-землевпорядника Святопетрівської сільської ради ОСОБА_3 .

Крім того, факт порушення відповідачем охоронної зони газопроводу підтверджується Схемою порушення охоронної зони газопроводу, складеною інженером з ОЗ МГ ЛЕС ОСОБА_4 та начальником ЛЕС ОСОБА_5 , з чітким позначенням меж охоронної зони на місцевості.

Також, факт порушення відповідачем охоронної зони магістрального газопроводу підтверджується Викопіюванням з генерального плану с. Петрівське та Планом дільниці газопроводу, на якому відображено проходження магістрального газопроводу адміністративними межами с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області.

Обізнаність відповідача про встановлення на його земельній ділянці охоронної зони об`єкту магістральних газопроводів слідує, зокрема із:

інформування у виданні газети «Час Київщини» від 08.01.2016, від 24.03.2017, від 30.03.2018; листів-попереджень від 25.07.2018 та від 13.06.2019, які направлялися Голові Святопетрівської селищної ради та голові Києво-Святошинської РДА;

попередження про порушення охоронної зони газопроводу №21 від 01.06.2019 та №19 від 27.06.2018, які направлялися відповідачу;

листа №2016ВИХ-19-114 від 13.06.2019 про повідомлення відповідача про порушення охоронної зони газопроводу.

Як доказ порушення відповідачем вимог Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» наданий Ситуаційний план №013406-ІВ, складений проектно-кошторисним бюро ТОВ «ОГТСУ» (топографічний план складений ОСОБА_6 , який є сертифікованим геодезистом, присутнім у Державному реєстрі сертифікованих інженерів-геодезистів № 851), щодо топографічного знімання ділянки порушення охоронної зони магістрального газопроводу «Курськ-Київ», діаметром (Ду) - 1200 мм, ділянка ЛЧ км 483,236 - км 506,559, робочий тиск (Ру) - 5,5 МПа на території села Святопетрівське Білогородської ОТГ Бучанського району Київської області, з якого вбачається, що газопровід проходить по земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032, який на плані позначений червоним кольором, та земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0032 знаходиться в межах охоронної зони. Для візуалізації проходження газопроводу та його охоронних зон на місцевості на плані газопровід та межі охоронної зони з обох його сторін позначені синіми непереривистими лініями. З топографічного плану вбачається наявність на земельній ділянці об`єктів, які знаходяться у межах охоронної зони. На плані також вказані відстані від газопроводу до збудованих біля нього об`єктів.

Наявність об`єктів на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032 також вбачається із роздруківки фото місцевості.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що встановлення огорожі на земельній ділянці та висадження на ній дерев не можуть вважатися порушенням Закону, оскільки він не має зворотної дії в часі, а ці об`єкти були висаджені та встановлені до набуття чинності Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», апеляційним судом відхиляються, виходячи з наступного.

Так, до матеріалів справи позивачем були долучені докази зображення змін місцевості земельної ділянкиз кадастровим номером :03:007:0032 з інформаційної програми Google Earth Proза період з 2010 по 2021 роки (том 2, а.с.127-133).

На вказаних знімках в період з серпня 2010 по жовтень 2016 року відсутні будь-які об`єкти на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032.

Однак, починаючи з травня 2017 року на вказаній земельній ділянці відображаються проведені земляні роботи та висаджені дерева.

В подальшому, на знімках періоду 2018 - 2021 років, збільшується наявність багаторічних насаджень на земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032, а також з`являються відображення встановлених споруд.

Вказані обставини спростовують доводи апелянта про зведення споруд та висадження дерев власником земельної ділянки ОСОБА_2 ще у 2010 році.

Крім того, спростуванням тверджень апелянта є обставини, визначені в договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0032, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому вказано, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0032 передається орендарю без наявності будь-яких об`єктів, розташованих на ній.

Оскільки, порушення охоронної зони магістрального газопроводу «Курськ-Київ» Ду 1200 мм, Ру - 5,5 МПа зі сторони відповідача мало місце після набрання чинності Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», доводи апелянта про можливість застосування зворотної дії закону в часі до даних правовідносин є помилковими.

Необгрунтованими є і доводи скарги про те, що обмеження у використанні земельної ділянки жодним чином не стосуються наявності чи відсутності охоронної зони газопроводу, оскільки наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем, підтверджується факт розташування земельної ділянки, якою він користується, у межах охоронної зони магістрального газопроводу «Курськ-Київ», відтак на використання цієї ділянки поширюються обмеження, встановлені Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» та Законом України «Про трубопровідний транспорт».

Відхиляються апеляційним судом і доводи скарги про те, що дії ОСОБА_1 не створюють загрози магістральному газопроводу, оскільки саме по собі порушення вимог охоронної зони магістрального газопроводу «Курськ-Київ» діаметром (Ду) - 1200 мм є порушенням статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» та становить загрозу як для газопроводу, так і для життя та здоров`я фізичних осіб.

У постанові Верховного Суду від 15.07.2021 року у справі № 509/3712/16-ц (61-13603св20), судом касаційної інстанції сформульовано висновок щодо відсутності обов`язку у позивача доводити небезпеку:«Встановлення охоронних зон вздовж об`єктів магістральних газопроводів та обмежень у використанні власниками таких земель спрямоване на забезпечення належної експлуатації магістральних трубопроводів, запобігання їх ушкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому, тому у разі недотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон, підприємства магістральних трубопроводів наділені правом звертатися до суду з позовами про усунення порушень правового використання земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів. У зазначеній категорії справ позивачі звільнені від обов`язку доказування можливості настання негативних наслідків».

При цьому, земляні та будівельні роботи проведені відповідачем з порушенням діючого законодавства, а саме в охоронній зоні магістральних газопроводів та без отримання дозволу в експлуатуючого магістральні газопроводи та їх об`єкти підприємства.

Відповідно до статті 1163 ЦК України, юридична особа, майну якої загрожує небезпека, має право вимагати її усунення від того, хто її створює.

Згідно зі статтею 1164 ЦК України, у разі не усунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати:

1) вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози;

2) відшкодування завданої шкоди;

3) заборони діяльності, яка створює загрозу.

Позовні вимоги позивача ґрунтуються на приписах статті 1163 ЦК України та статей 20, 147 Господарського кодексу України, відповідно до яких юридична особа, майну якої загрожує небезпека, має право вимагати її усунення від того, хто її створює, а також на підставі статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів».

Вчинення дій, направлених на уникнення виникнення надзвичайних ситуацій із закономірним при їх настанні пошкодженням майна позивача, а також усунення порушення вимог охоронних зон і стало однією із підстав для звернення останнього до суду з даним позовом.

Відповідно до пунктів 1.6 і 1.7 розділу 1 глави IV Правил безпечної експлуатації магістральних газопроводів, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 27 січня 2010 року № 11, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 19 квітня 2010 року за № 292/17587, магістральний газопровід «Курськ-Київ», діаметром (Ду) - 1200 мм ідентифікований, як об`єкт підвищеної небезпеки.

Згідно з пунктом 1.11 розділу 1 глави V Правил, до потенційно небезпечних об`єктів відносяться в тому числі і ділянки з порушенням охоронної зони, що загрожують безпечній життєдіяльності населення та навколишнього природного середовища.

Статтею 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 № 2245-ІІІ, наведено визначення, згідно яких потенційно небезпечний об`єкт - об`єкт, на якому можуть використовуватися або виготовляються, переробляються, зберігаються чи транспортуються небезпечні речовини, біологічні препарати, а також інші об`єкти, що за певних обставин можуть створити реальну загрозу виникнення аварії.

Таким чином, встановлення відповідачем об`єктів на земельній ділянці в охоронній зоні магістрального газопроводу «Курськ-Київ», діаметром (Ду) - 1200 мм є небезпечним для цілісності та безпечної експлуатації газопроводу, небезпечним для оточуючих людей і населення, навколишнього середовища та екологічної безпеки, а також є порушенням вимог частини 4 статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів».

Отже, магістральному газопроводу загрожує небезпека, яка виражається в недотриманні відповідачем вимог Правил безпечної експлуатації магістральних газопроводів, Правил охорони магістральних трубопроводів, Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», оскільки будівництво огорожі, будівель в охоронних зонах перешкоджає, а іноді й робить неможливим проведення робіт по ремонту та обслуговуванню газопроводів і газорозподільних станцій, може значно збільшити збитки та ускладнити ліквідацію можливої аварії, призвести до людських жертв, завдати шкоди навколишньому природному середовищу тощо.

Так, як було зазначено, згідно зі статтею 1 Закону України «Про трубопровідний транспорт», охоронна зона - це землі вздовж магістральних трубопроводів, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому.

Господарська та інша діяльність в межах охоронної зони обмежується.

Отже, виявлене та зафіксоване порушення охоронних зон на земельній ділянці, якою користується відповідач, з кадастровим номером :03:007:0032, підтверджене наявними у справі доказами, є загрозою газопроводу, населенню та природнім об`єктам.

Факт порушення Правил охорони магістральних газопроводів та Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» є порушенням загальнодержавних інтересів та законодавства (зокрема вимог пунктів 9, 11, 12 «Правил охорони магістральних трубопроводів», Закону України «Про трубопровідний транспорт», статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», статті 91 Земельного кодексу України), що відповідно є підставою для звернення до суду згідно ст.ст. 15, 16, 1163, 1164 ЦК України, де вказано що кожна особа має право на захист своїх майнових та немайнових інтересів, зокрема, шляхом звернення до суду та вимагання припинити дії, які порушують право та відновити становище, яке існувало до порушення права.

Доводи скарги про відсутність доказів взаємного розташування магістрального газопроводу «Курськ-Київ» та земельної ділянки, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 , є необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у справі належними та допустимими доказами, повно, всебічно і об`єктивно оціненими та проаналізованими судом при ухваленні рішення. Зокрема, цеСитуаційний план №013406-ІВ, складений проектно-кошторисним бюро ТОВ «Оператор ГТС України» (топографічний план складений ОСОБА_6 , який є сертифікованим геодезистом, присутнім у Державному реєстрі сертифікованих інженерів-геодезистів № 851), щодо топографічного знімання ділянки порушення охоронної зони магістрального газопроводу «Курськ-Київ», діаметром (Ду) - 1200 мм, ділянка ЛЧ км 483,236 - км 506,559, робочий тиск (Ру) - 5,5 МПа на території села Святопетрівське Білогородської ОТГ Бучанського району Київської області, з якого вбачається, що газопровід проходить по земельній ділянці з кадастровим номером :03:007:0032, який на плані позначений червоним кольором та земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0032 знаходиться в межах охоронної зони. Для візуалізації проходження газопроводу та його охоронних зон на місцевості на плані газопровід та межі охоронної зони з обох його сторін позначені синіми непереривистими лініями. З топографічного плану вбачається наявність на земельній ділянці об`єктів, які знаходиться у межах охоронної зони. На плані також вказані відстані від газопроводу до збудованих біля нього об`єктів. Наявні у справі документи у своїй сукупності становлять письмові докази, які підтверджують факт порушення відповідачем норм імперативного характеру при будівництві об`єктів, що перебувають в охоронній зоні магістрального газопроводу «Курськ-Київ», діаметром (Ду) - 1200 мм.

Безпідставними є і доводи скарги про неналежність ОСОБА_1 , як відповідача, оскільки об`єкти на земельній ділянці та дерева були споруджені не ним, а власником земельної ділянки ОСОБА_2 , а сам ОСОБА_1 є лише орендарем земельної ділянки на підставі договору оренди від 22 грудня 2016 року, оскільки наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що дерева, огорожа та споруди з`явилися на земельній ділянці вже після отримання її в оренду відповідачем, а згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» обмеження при використанні земельних ділянок, що знаходяться в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів, поширюються не тільки на власників, а і на користувачів земельних ділянок, яким являється відповідач ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі, укладеного 22 грудня 2016 року між ним та власником земельної ділянки ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди відповідача з висновками суду. При цьому,докази та обставини, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, та з урахуванням доведеності позовних вимог ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» ухвалено обґрунтоване рішення про задоволення його позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки Києво-Святошинським районним судом Київської області рішення від 22 червня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: