Справа № 237/2952/23
Провадження № 2/237/669/23
06.06.23 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
за участю секретаря Бахтіярової Н.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Курахове Мар`їнського району Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 (треті особи: Орган опіки та піклування виконавчий комітет Курахівської міської ради) про позбавлення батьківських прав, -
Представник позивача звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, коли дитині виповнилось п`ять місяців з дня народження, позивач з відповідачем фактично припинили спільне проживання. З того часу відповідач проживає окремо та не бачив дитину ні разу. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. Питання щодо примусового стягнення аліментів позивачем у судовому порядку не порушувалось.
За 12 років життя дитини відповідач не піклувався про дитину, не проявляв інтересу до його життя, не цікавився успіхами, станом здоров`я, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя. Дитина його не пам`ятає, тому що ні разу його не бачила.
Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач повністю забезпечує фізичний і духовний розвиток сина, створює стабільні та гармонічні умови життя дитини. Перешкод у спілкуванні, зустрічах відповідача з дитиною позивач ніколи не чинила.
Позивач має чоловіка, з яким одружились, та має спільних дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з моменту спільного проживання склалися гарні стосунки, чоловік приймає активну участь в житті та розвитку дитини, займається вихованням дитини, матеріально утримує. Дитина відноситься з повагою до чоловіка позивача та називає його батьком.
У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, позивач звернулась до органу опіки та піклування виконавчого комітету Курахівської міської ради із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, 26.05.2023 року на засіданні органом опіки та піклування було прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .
З урахуванням викладеного представник позивача просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просила іх задовольнити.
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від третьої особи надійшли пояснення.
На цій підставі, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача, на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази долучені до матеріалів справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 18 квітня 2013 року по справі № 2/237/905/13, розірвано шлюб між сторонами, який був зареєстрований 19 травня 2011 року виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, актовий запис № 24.

Від шлюбу позивач з відповідачем мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народженням серія НОМЕР_1 , виданого виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області.

На підставі свідоцтва про шлюб від 05 червня 2013 року, серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Дачненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області, під час державної реєстрації повторного шлюбу позивачем було обрано прізвище чоловіка « ОСОБА_1 ».

Відповідно до довідки Закладу дошкільної освіти ясла-садок №51 «Малюк» с. Костянтинопольське від 11.05.2023 року № 2 про участь батьків у дошкільному житті дитини - ОСОБА_4 відвідував дошкільний навчальний заклад з 01.04.2012 по 31.08.2017 року. За час навчання у закладі дитина регулярно відвідувала садок. Завжди охайна, доглянута. Мати дитини - ОСОБА_2 приводила та забирала дитину з садку, спілкувалась з вихователями, цікавилась дошкільним життям дитини, дбала про фізичних та духовних розвиток її. Батько дитини - ОСОБА_3 , ні разу не з`являвся у дитячому садку, контакту із садком не підтримував, із вихователями не спілкувався.

Відповідно до довідки Костянтинопольської гімназії Курахівської міської ради від 10.05.2023 року № 02-20/13 про участь батьків у шкільному житті дитини - ОСОБА_4 навчається у даному закладі з 01.09.2017 року по теперішній час. Регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини - ОСОБА_2 постійно приводила та забирала дитину зі школи до переведення на дистанційне навчання. Спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини, дбає про фізичних та духовних розвиток її. Батько дитини - ОСОБА_3 , контакту із школою, де навчається дитина не підтримує, із вчителями не спілкується.

Вищевикладені обставини свідчать проте, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно частин першої та п`ятої статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до статей 3, 155 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправо згідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. (Аналогічні висновки щодо застосування норма матеріального права викладені в Постанові Верховного Суду по цивільній справі за № 209/2821/15-ц від 14.02.2018 року, та застосовуються судом першої інстанції на підставі положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Аналізуючи докази в їх сукупності так і окремо суд зазначає, що положеннями ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Згідно із ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З урахуванням викладеного, суд вважає встановленими обставини винної поведінки відповідача та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За таких обставин суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166 СК України, керуючись ст.ст. 13, 13, 81, 89, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 (треті особи: Орган опіки та піклування виконавчий комітет Курахівської міської ради) про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Рівне, Тарутинського району, Одеської області, Україна батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Курахове, Мар`їнський район, Донецька область, Україна.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 06.06.23 року