Номер провадження № 2/521/6719/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Несвіти Ю.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику учасників справи в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до акціонерного товариства «Сенс Банк» (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеси) (адреса місцезнаходження: 65072, м. Одеса, вул. Генерала Петрова буд. 42) про скасування арешту з усього нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

20.11.2023 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеси), у якому просив суд: скасувати арешт накладений на все нерухоме майно ОСОБА_1 згідно з постановою ВП №47013214 від 25.03.2015 року, видавник Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та виключити відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9538732 спеціальний розділ.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.11.2023 року відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримував.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.

Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши всі матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити, з наступних підстав.

В 2015 році на виконанні у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції , код ЄДРПОУ №5048558, правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження ВП №47013214, боржником за яким був ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «Укрсоцбанк».

Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа №755/28878/14ц виданого 31.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 9 вересня 2014 року.

Як стало відомо позивачу з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 25 березня 2015 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт всього нерухомого майна Боржника та оголошення заборони на його відчуження.

30 квітня 2015 року до Державного реєстру речових права на нерухоме майно було внесено запис про обтяження №9538732 про арешт всього нерухомого майна належного ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів справи, 01 лютого 2022 року позивач звернувся з заявою про надання інформації щодо виконавчого провадження, надіслання належним чином завірених документів та про скасування арешту до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби.

23 лютого 2022 року було надіслано листа, з якого позивач дізнався, що у задоволенні його заяви було відмовлено. Відмову обґрунтовано тим, що матеріали виконавчого провадження було знищено за закінченням терміну зберігання. Також, у листі зазначено, що виключити запис про обтяження з відповідних реєстрів, що були накладені в рамках даного виконавчого провадження немає можливості, оскільки відсутні оригінали документів-підстав для зняття арешту.

Як стало відомо з усного роз?яснення державного виконавця виконавче провадження було закінчено ще у 2015 році, виконавчий лист було повернуто без виконання стягувачу.

Судом під час досліджень матеріалів справи було встановлено, що копії постанов про повернення виконавчого листа стягувачу від 11.02.2022 року видавали у виконавчому проваджені №59352784, яке було відкрите на підставі виконавчого листа, який був виданий у справі №521/12981/17 від 27.03.2018 року. Отже, суд не може встановити, яке відношення має виконавче провадження №47013214, яке було відкрите на підставі виконавчого листа виданого у справі №755/28878/14-ц від 31.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 9 вересня 2014 року.

Отже, судом встановлено, що у зв?язку із невиконанням боржником виконавчого документа на майно боржника було накладено арешт згідно постанови від 25.03.2015 року. 30.06.2016 року виконавче провадження було закінчене згідно п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження. Отже борг, згідно виконавчого листа, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження ОСОБА_1 не сплатив, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази протилежному.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просить суд скасувати арешт із належного їй майна, посилаючись на статтю 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач пред`явив позов, зі змісту якого не вбачається спору між сторонами про право власності (володіння, користування розпорядження) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення.

Судами встановлено, що позивач є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог статей 42, 48, 175, 447 ЦПК України. Тому такий позов ОСОБА_1 взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, районний суд має відмовити у відкритті провадження у справі, або закрити провадження у цій справі підлягає .

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 19.11.2020 року у справі №520/7100/19.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже суд, звертає увагу позивача, що він мав би звернутись за захистом своїх прав та інтересів в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 255, 258, 259, 263, 264, 352, 447 ЦПК України, СУД

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до акціонерного товариства «Сенс Банк» (адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеси) (адреса місцезнаходження: 65072, м. Одеса, вул. Генерала Петрова буд. 42) про скасування арешту з усього нерухомого майна закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку позовного цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.