ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1785/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Дядейко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Державного підприємства „Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів" Хохича Руслана Вікторовича, АТ „УКРСИББАНК", ТОВ „Кей-Колект" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувcя до суду з позовом до державного реєстратора Державного підприємства „Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів" Хохича Руслана Вікторовича, АТ „УКРСИББАНК", ТОВ „Кей-Колект" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Державного підприємства „Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів" Хохича Руслана Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36892504 від 04.09.2017 року, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ „Кей-Колект" на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 та запис про право власності №22163773 від 1.09.2017 року 13:27:16, здійсненого державним реєстратором Державного підприємства „Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів" Хохичем Русланом Вікторовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36892504 від 04.09.2017 13:52:19, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ „Кей-Колект" на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 травня 2007 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект», було укладено кредитний договір №0, відповідно умов договору АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_2 споживчий кредит у розмірі 119 000 швейцарських франків на строк користування до 17 травня 2028 року.

З метою забезпечення виконання умов договору №0 від 24.05.2007 року, за яким банк повинен був надати кредитні кошти, позивач уклав з іпотекодержателем договір іпотеки №55256 від 24.05.2007 року, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

01 вересня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» задовольнив вимоги за рахунок майна позивача, шляхом реєстрації за собою права власності на квартиру.

01 вересня 2017 року Державний реєстратор Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів» Хохич Руслан Вікторович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36892504 від 04.09.2017 року, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 .

Оскільки нерухоме майно, яке зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект» - є предметом іпотеки, нерухоме майно забезпечує виконання зобов`язань громадянина України, нерухоме майно забезпечує повернення споживчого кредиту, наданого кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, нерухоме майно використовується як місце постійного проживання іпотекодавця, загальна площа нерухомого майна не перевищує 140 кв.м., а відтак вважає, що дії ТОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації права власності на квартиру квартиру АДРЕСА_1 є неправомірними, а рішення державного реєстратора Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів» Хохича Руслана Вікторовича про державну реєстрацію прав та обтяжень скасуванню.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому представник надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Крім того, у заяві вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача АТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов.

Відповідачі державний реєстратор Державного підприємства „Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів" Хохич Руслан Вікторович та ТОВ „Кей-Колект" в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 24 травня 2007 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект», було укладено кредитний договір №0, відповідно умов договору АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_2 споживчий кредит у розмірі 119 000 швейцарських франків на строк користування до 17 травня 2028 року.

З метою забезпечення виконання умов договору №0 від 24.05.2007 року, за яким банк повинен був надати кредитні кошти, позивач уклав з іпотекодержателем договір іпотеки №55256 від 24.05.2007 року, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

01 вересня 2017 року ТОВ «Кей-Колект» задовольнив вимоги за рахунок майна позивача, шляхом реєстрації за собою права власності на квартиру.

Цього ж дня, Державний реєстратор Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів» Хохич Руслан Вікторович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36892504 від 04.09.2017 року, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1952-IVдержавна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 16 цього Закону; 6) надання витягів з державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною другою статті 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (пункт 1); приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав (пункт 2).

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина третя статті 17 Закону № 1952-IV).

Згідно з частиною першою статті 35 Закону № 898-IV«Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно Іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, як і порядок проведення такої реєстрації встановлює Кабінет Міністрів України (частини друга, тринадцята статті 15 Закону № 1952-IV).

Так, відповідно до пункту 57 Порядку - для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до пункту 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Таким чином, пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9 та 15 Закону № 1952-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно…» та іншими нормативно-правовими актами (частина третя статті 17 Закону № 1952-IV).

Враховуючи вищенаведені норми, підтвердженням отримання іпотекодавцем письмової вимоги банку, яка, як зазначено у переліку підстав виникнення права власності, пересилалася поштою рекомендованим цінним листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, та порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211, опис вкладення у цінний лист, як і документ про оплату послуг пересилання поштового відправлення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Кей-Келект», не надав доказів, що підтверджують направлення письмової вимоги. Тобто вимоги порядку щодо надання документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не виконано.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно.

Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У пункті 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, проте є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

У вказаній справі, майно, що є предметом іпотеки, вибуло з власності іпотекодавця ОСОБА_2 без його згоди, як власника.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема відчужувати предмет іпотеки.

Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України «Про іпотеку»).

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання іпотекодержателем майна на момент укладення договору згоди на відчуження предмета іпотеки.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Державного підприємства „Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів" Хохича Руслана Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36892504 від 04.09.2017 року, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ „Кей-Колект" на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 та запис про право власності №22163773 від 1.09.2017 року 13:27:16, здійсненого державним реєстратором Державного підприємства „Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів" Хохичем Русланом Вікторовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36892504 від 04.09.2017 13:52:19, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ „Кей-Колект" на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 158,206, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Державного підприємства „Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів" Хохича Руслана Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36892504 від 04.09.2017 року, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ „Кей-Колект" на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 та запис про право власності №22163773 від 1.09.2017 року 13:27:16, здійсненого державним реєстратором Державного підприємства „Український науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут будівельних матеріалів та виробів" Хохичем Русланом Вікторовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36892504 від 04.09.2017 13:52:19, щодо державної реєстрації права власності за ТОВ „Кей-Колект" на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя :