Справа № 203/6337/23
Провадження № 2-з/0203/104/2023
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

12 грудня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2-з/0203/104/2023 заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленого до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 пред`явив через суд позов до ОСОБА_2 на предмет повернення позики в сумі 5 000 000,00 грн. за договором, укладеним у простій письмовій формі 07 травня 2016 року на строк до 31 грудня 2022 року, з підстав прострочення зобов`язання, оскільки після отримання від позивача коштів позики в повному обсязі відповідач станом на день подання позову не повернув, на позасудові вимоги про погашення заборгованості не реагує.

Ухвалою суду від 17 листопада 2023 року відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання.

08 грудня 2023 року через канцелярію суду позивачем подана заява про забезпечення позову в порядку п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 58,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_2 , а також шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 99 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на пов`язаність підстав позову з тривалим ухиленням боржника від виконання договору, виїздом за межі України та виставленням на продаж належної на праві власності квартири, через що наявні достатні підстави вважати серйозним ризик спроб боржника уникнути звернення стягнення на наявне у нього майно, внаслідок чого з огляду на характер грошового зобов`язання мають бути арештовані усі квартири боржника, оскільки тільки за рахунок коштів від продажу нерухомого майна за відсутності інших активів існує можливість погасити заборгованість відповідача перед позивачем, яка виникла у зв`язку з невиконання грошового зобов`язання. Тобто, на випадок відчуження майна відповідач може уникнути виконання судових рішень на користь позивача, задля відновлення порушених прав якого потрібно буде докласти значних зусиль та витрат, або взагалі може зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, через що позивач просить вжити заходи забезпечення позову у такий спосіб.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08 грудня 2023 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В. 11 грудня 2023 року.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам. Для вжиття заходів забезпечення позову потрібні обґрунтовані факти, підтверджені доказами того, що ці заходи необхідно вжити.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, підставою забезпечення позову судом є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування таких заходів може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

У той же час, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на це суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 754/4437/18, відповідно до якого метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 350121663 від 12 жовтня 2023 року право власності на квартиру загальною площею 58,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване 23 січня 2018 року за ОСОБА_2 на підставі договору про сплату внесків в ОК «ЖБК «Містечко-4» з додатковими угодами від 04 травня 2016 року № 99/4.

З відкритих джерел інтернет-ресурсу dom.ria.com «Нерухомість України: продаж і оренда нерухомості, квартир, будинків. Сайт нерхомості» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно підтверджується розміщення 09 грудня 2023 року оголошення про продаж за 60000,00 доларів США квартири за адресою: АДРЕСА_1 в ЖК «Атлант».

Відповідно, вказані обставини фактично свідчать про намір відчуження цієї квартири, хоч і автор такого оголошення залишається нерозкритим.

За даними довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 17 жовтня 2023 року № 201-96772524, складену відповідно до Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, вартість квартири АДРЕСА_3 , площею 58,8 кв.м. становить 2 280 643, 83 грн.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, відповідно до ст. 149 ЦПК України знайшов подану заяву частково обґрунтованою, виходячи з предмету позову про присудження грошового боргу, пред`явленого з підстав прострочення повернення позики і неправомірного користування чужими коштами внаслідок тривалого ухилення від виконання договору, що сукупно з необмеженою можливістю розпорядження майном, зареєстрованим за відповідачем, дають достатні підстави вважати наявним ризик його переховування від можливого звернення на нього стягнення, що без відповідного обтяження може істотно ускладнити виконання рішення суду, на підставі чого зі стадії підготовчого провадження справи належить допустити забезпечення позову співмірними із заявленими вимогами способами, зокрема, менш обтяжливим за арешт способом, у виді заборони згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України вчинення дій з відчуження, передачі в іпотеку, іншого обтяження квартири АДРЕСА_3 , про що і постановляє цю ухвалу згідно з ч.ч. 1, 6, 7 ст. 153 цього Кодексу.

При цьому, суд відзначає, що арешт майна включає заборону не тільки розпорядження, а і володіння та користування, є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника, що у даному випадку буде неспівмірним із заявленими вимогами, оскільки володіння і користування житловою нерухомістю жодним чином не утруднить та не перешкодить виконанню рішення про стягнення боргу, зокрема, і за рахунок такого майна, у зв`язку з чим відсутні підстави втручання у такі правомочності власника як володіння та користування, а позивачем доказами не доведена така необхідність.

Разом з тим, вимоги заяви про накладення арешту на квартиру загальною площею 99 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 задоволенню не підлягають, оскільки за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12 жовтня 2023 року № 350127986 право власності на вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_3 31 травня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу від 31 травня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО Фартушною Т.М. за реєстровим № 1197.

Проте, ОСОБА_4 не є ні стороною, ні учасником даного судового розгляду, і про солідарність боргу за договором позики від 07 травня 2016 року перед позивачем ні позовна заява, ні заява про забезпечення обґрунтувань та викладення фактів не містять, а позов пред`явлений виключно до ОСОБА_2 , у зв`язку з чим підстави для втручання у право власності іншої особи, ніж відповідач, позивачем не доведені.

Доводи позивача про спільність майна подружжя з підстав набуття цієї квартири 31 травня 2021 року, тобто в період зареєстрованого з 24 листопада 2007 року шлюбу з ОСОБА_2 , не спростовують висновків суду про відсутність підстав для забезпечення позову за рахунок майна третьої особи, яка не учасником договору позики, а також не є ні стороною, ані учасником справи і жодних позовних вимог до неї не заявлено. Сама ж по собі презумпція спільності майна подружжя не є безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення за рахунок майна, що перебуває у власності відмінного від боржника іншого з подружжя, тим більш, за відсутності жодних доказів на підтвердження намірів відчуження такого майна чи переховування від можливого звернення стягнення.

Так само, недостатність вартості іншого майна відповідача для забезпечення усіх заявлених вимог не є підставою для накладення арешту на квартиру не залученої до участі у справі особи з втручанням у найбільш обтяжливий спосіб у права власності останньої.

Підстав для обов`язкового надання зустрічного забезпечення позивачем, який має постійну реєстрацію місця проживання в Україні, за ч. 3 ст. 154 ЦПК України на момент постановлення цієї ухвали суд не вбачає, а із забезпеченням позову пов`язані ризики тимчасової неможливості розпоряджатися нерухомим майном, потенційні збитки від чого в розмірі втрат від коливань на ринку цін підлягають попередньому доведенню відповідачем, внаслідок чого надання зустрічного забезпечення наразі недоцільне.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157, 258-261, 263 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково, забезпечивши позов без вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі але не виключно: реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна - квартири загальною площею 58,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті вимог заяви відмовити.

Копії ухвали надіслати для відома та виконання сторонам.

Виконати вжиті заходи забезпечення позову негайно в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», на підставі цієї ухвали, яка має силу виконавчого документу, незалежно від відкриття виконавчого провадження.

Пред`явити цю ухвалу про забезпечення позову до виконання строком у три роки з наступного за днем її постановлення дня. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її підписання, але з цього дня може бути оскаржена впродовж 15 днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з правом обов`язкового поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги впродовж 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали.

Повна ухвала складена 12 грудня 2023 року.

Суддя О.В. Колесніченко