ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року

м. Харків

справа № 639/2745/23

провадження № 22-ц/818/2265/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство «Ритуал»,

третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2023 року у складі судді Марченка В.В.,-

УСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зобов`язання відповідача передати до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області документи, які підтверджують право позивача на страхові виплати, стягнення з відповідача на її користь відшкодування професійної втрати, що становить 80% трудового каліцтва у розмірі 1 041 грн за період з 01.06.1999 року по 01.12.2008 року, а також з 01.06.1999 року по 2023 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 1971 по 1991 роки знаходилась в трудових відносинах з Комунальним підприємством "РИТУАЛ" Харківської міської ради. Внаслідок двох нещасних випадків на виробництві КП "Ритуал" відповідно до актів форми Н-1 від 25.11.1988 року та від 29.05.1991 року позивач втратила працездатність на 80%, була призначена інвалідність другої групи трудового каліцтва, довічно, без пересвідчення. КП "Ритуал" за Законом України "Про обов`язкове страхування від нещасних випадків на виробництві" та "Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженого ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. №472 (які діяли на той час) повинно виплачувати позивачу компенсацію у розмірі 80% від її середнього окладу на підприємстві, надавати раз у три роки безкоштовну санаторну путівку, надавати безкоштовні окуляри, надавати безкоштовні ліки та щомісячно компенсувати не менш ніж: - трьох мінімальних окладів на спеціальний медичний догляд; двох мінімальних окладів на звичайний догляд; одного мінімального окладу на побутовий догляд. Вважаючи, що з відповідачем позивач знаходиться у постійно тривалих відносинах, позивач вважає, що усі види відшкодування повинні надаватися їй на постійній основі, а саме: довічно. Наведені вище компенсації були сплачені позивачу лише частково, з порушенням їх розміру, тобто менше 80% від середнього заробітку, лише один раз, за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова було надано путівку на санаторно-курортне лікування. Наказом КП «Ритуал» №27-к від 02.06.1999 було зупинена виплата з позивачу компенсації у розмірі 80% від її середнього окладу на підприємстві з 02.07.199 року, начебто у відповідності з рішенням Президії Харківського обласного суду від 27.09.1991 , однак зазначеного рішення не існує. Позивач є інвалідом другої групи у зв`язку з трудовим каліцтвом із втратою працездатності 80% довічно. Незважаючи на це, підприємство не виплачує їй компенсації. Крім того, КП «Ритуал» не було виконано вимоги "Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472 (діяли на той час) про необхідність передачі документів, стосовно нещасних випадків на виробництві та профзахворювань до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області. Таким чином, позивач вважає КП «Ритуал» недобросовісним платником. КП «Ритуал» завдало позивачу моральну шкоду, яка виразилася у тому, що протягом тривалого часу, з 1999 по день звернення до суду , позивач змушена була змінити звичний уклад життя; вимушена постійно відвідувати судові засідання, давати роз`яснення для різних інстанцій, неодноразово проходити позачергові переосвідоцтва МСЕК за рішенням суду; через нестачу коштів у сім`ї відбуваються конфлікти, позивач стала нервувати, неврівноваженою, що погано вплинуло на її, як інваліда, стан здоров`я. Постійні та безрезультатні дії КП «Ритуал» щодо позбавлення позивача виплат по інвалідності є такими, що принижують її гідність. Через ненадання путівок на санаторно-курортне лікування у позивача погіршується стан здоров`я; внаслідок виконання службових обов`язків, протягом всього часу праці на КП «Ритуал», пов`язаних з використанням у виробництві шкідливих речовин, у позивача розвинулися хронічні захворювання різного ступеня тяжкості, а саме: бронхіальна астма другої стадії, силікозотуберкульоз, токсичний гепатит. 01.09.2021 року позивач звернулась до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області з заявою про взяття її на облік та призначення страхових виплат як потерпілій внаслідок нещасного випадку на виробництві, проте особова справа позивача до відділень виконавчої дирекції Фонду та до відділень Управління відповідачем не передавалась, внаслідок чого позивачці було відмовлено у отриманні належних їй страхових виплат внаслідок травмування на виробництві.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2023 року позовні вимоги залишені без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подалиапеляційні скарги в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи просили судове рішення скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що суд не повно встановив обставини у справі, зробив помилкові висновки що не відповідають обставинам у справі та наданим позивачем доказам. А саме, судом не надано належної оцінки наявності актів форми Н-1, які не скасовані та не визнанні не чинними та не взято до уваги, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 березня 2014 року скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.01.2002 та відмовлено у скарзі ОСОБА_3 про визнання недійсним акту обстеження МСЕК « 1442 від 26 грудня 1996 з питань встановлення непрацездатності. Суд не застосував до спірних правовідносин закон що підлягав застосуванню та діяв на час виникнення спірних правовідносин та не дав належної оцінки тому, що відповідач 11 років частково здійснював на користь позивачки виплати у зв`язку із каліцтвом на виробництві, але самовільно припинив їх здійснювати.

У відзиві на апеляційну скаргу КП « Ритуал» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Посилається на те, що доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та викладених у рішенні суду висновків не спростовують. Суд повно та всебічно дослідив обставини у справі і дав належну оцінку встановленому судами в інших судових справах факту відсутності вини КП « Ритуал» у спричиненні ОСОБА_1 шкоди, оскільки причина обох нещасних випадків не була пов`язана з виробництвом.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника, представника КП « Ритуал», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву КП « Ритуал» в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно наданих позивачкою письмових доказів ОСОБА_1 працювала у Комунальному підприємстві "РИТУАЛ" Харківської міської ради з 1971 по 1991 роки.

Відповідно до акту ВТЕК ВТЄ-7 №048228 від 09 січня 1989 року, актів МСЕК ВТЄ-6 №036283 від 10 січня 1990 р„ ВТЄ-6 №099235 від 28 січня 1991 року, ВТЄ-6 №050133 від 07 листопада 1991 року 218 АЗ №162237 від 18 листопада 1992 року, МСЕК №317583 від 16 вересня 1994 року, 2-18 МАВ №021091 від 12 грудня 1995 року, №1503013 від 18 вересня 1996 р., №316151 від 26 грудня 1996 року (безстрокове), довідка МСЕК №021395 від 26 грудня 1996 року їй була призначена інвалідність другої групи трудового каліцтва, довічно, без переосвідоцтва (втрата працездатності 80%, перегляду не підлягає)), та призначено втрату працездатності у сукупності 80%.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.02.2002 року по справі № 2-223/2002 було визнано акт перевірки дотримання законодавства про працю №1686 на ДСКП «Ритуал» та припис Державної інспекції праці Харківської області №1684 від 06жовтня 2000 «Про відновлення виплат ОСОБА_1 » недійсним. Визнано відсутність вини ДСКП «Ритуал» у спричинені шкоди здоров`ю ОСОБА_1 11березня 1991 ( а.с. 88 90).

За змістом копії рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.11.2009 року у справі № 2 176/2009 за позовом ОСОБА_1 до КП «Ритуал» про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, заподіяних неправомірними діями і внаслідок завдання шкоди здоров`ю з втратою працездатності, серед яких була й вимога про зобов`язання КП «Ритуал» передати документи по справі про нещасні випадки ОСОБА_1 до провадження Фонду соціального страхування у Ленінському районі м. Харкова для подальшої компенсації поточних платежів, - у задоволенні позову було повністю відмовлено. При цьому встановлено відсутність вини КП «Ритуал» у заподіянні» шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , що підтверджується чинними рішеннями судів різних інстанцій, з яких вбачається, що події 24.02.1988 та 11.03.1991 року мали місце, але пошкодження здоров`я ОСОБА_1 не пов`язано з виконанням трудових обов`язків. При розгляді цивільної справи № 2-282/1991 судом було встановлено, що шкода здоров`ю позивачу ОСОБА_1 спричинена не у зв`язку з виконанням останньою трудових обов`язків." Комунальне підприємство «Ритуал» зупинило здійснювати виплати позивачу ОСОБА_1 саме на підставі тих рішень, якими встановлена відсутність вини КП «Ритуал» та підприємство не несе зобов`язань перед ОСОБА_1 ( а.с. 75 78).

Постановою Харківського апеляційного суду від 13.03.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року по цивільній справі № 2-176/09 за заявою ОСОБА_1 про відмову у перегляді рішення Жовтневого районного суду від 23.11.2009 року у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без змін.

Під час розгляду вищезазначеної справи Харківський апеляційний суд надав оцінку рішенню судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області 04 березня 2014 року у справі № 2 1224/02 яким була задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1 , скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.01.2002 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволені скарги ОСОБА_3 про визнання недійсним акту обстеження МСЕК № 1442 від 26 грудня 1996 з питань встановлення непрацездатності ОСОБА_1 та зроблено висновок про те, що скасоване рішення не було підставою для ухвалення рішення Жовтневого районного суду від 23.11.2009, яке ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.03.2010 було залишено без змін ( а.с. 91 98).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12.11.2013 року по справі 642/9620/13ц позовну заяву ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції фонду в Ленінському районі м. Харкова Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Комунального підприємства «Ритуал» про зобов`язання вчинити певні дії було залишено без задоволення. Рішення суду мотивовано тим, що рішенням Жовтневого районного суду від 23.11.2009 яке набрало законної сили встановлено, що відсутня вина КП « Ритуал» у заподіянні шкоди здоров`я ОСОБА_1 , що підтверджується рішеннями судів різних інстанції, з яких вбачається що події 24.02.1988 та 11.03.1991 мали місце, але пошкодження здоров`я позивачки не пов`язано з виробництвом. ( а.с. 99 101).

Згідно копії листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 21.09.2021 року № 02-14-3236 у взятті на облік та призначенні страхових виплат ОСОБА_1 відмовлено, оскільки Комунальним підприємством "Ритуал" особова справа ОСОБА_1 до відділень виконавчої дирекції Фонду та до відділень управління не передавалася та в судовому порядку встановлено відсутність права на відшкодування шкоди за наслідками нещасних випадків ( а.с. 17).

Звертаючись до суду з позовом позивач посилалась Судом встановлено що між сторонами виник спір з приводу захисту права на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок трудового каліцтва.

Спірні правовідносини виникли під час роботи ОСОБА_1 у КП « Ритуал» та до набрання ЦК в редакції 2003 року.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Як убачається зі змісту позовних вимог, предметом позову є стягнення з відповідача грошових коштів з підстав порушення останнім вимог закону щодо відшкодування шкоди завданої трудовим каліцтвом.

Відповідно до ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судова колегія погоджується з висновком суду про те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.11.2009 року у справі № 2 176/2009 за позовом ОСОБА_1 до КП «Ритуал» про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, заподіяних неправомірними діями і внаслідок завдання шкоди здоров`ю з втратою працездатності встановлено відсутність вини КП «Ритуал» у заподіянні» шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , що підтверджується чинними рішеннями судів різних інстанцій, з яких вбачається, що події 24.02.1988 та 11.03.1991 року мали місце, але пошкодження здоров`я ОСОБА_1 не пов`язано з виконанням трудових обов`язків. Так в мотивувальній частині даного рішення судом вказано: "при розгляді цивільної справи № 2-282/1991 судом було встановлено, що шкода здоров`ю позивачу ОСОБА_1 спричинена не у зв`язку з виконанням останньою трудових обов`язків." Одночасно зроблено встановлено, що Комунальне підприємство «Ритуал» зупинило здійснювати виплати позивачу ОСОБА_1 саме на підставі тих рішень, якими встановлена відсутність вини КП «Ритуал» та підприємство не несе зобов`язань перед ОСОБА_1 ( а.с. 75 78).

В супереч вимог ст.12,81 ЦК позивач не довела належними, допустимими та достовірними доказами підстави заявленого позову. А її посилання на наявність актів форми Н-1 спростовується доведенням факту пошкодження здоров`я ОСОБА_1 24.02.1988 та 11.03.1991 не у зв`язку з виконанням останньою трудових обов`язків, відсутності вини КП «Ритуал» та як наслідок відсутності у останнього зобов`язань перед ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене судова колегія вважає, що спірні правовідносини врегульовані загальними нормами ЦК про відшкодування шкоди. А саме, відповідно до ст. 440 ЦК України в редакції 1963 року, особа має право на відшкодування шкоди завданої її здоров`ю в результаті неправовмірних дій.

Оскільки доводи апеляційних скарг висновків суду про недоведеність підстав для задоволення позову не спростовують, апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 серпня 2023 року залишити без змін.

оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.12.2023 р.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук