ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/696/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/3671/22 Категорія: Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідачаНовікова О. М.,
суддів:Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,
за участю секретаря Широкової Г.К.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Семенюк Ольги Григорівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 20.01.2022 він звернувся до Виконавчого комітету Черкаської міської ради з заявою про взяття на квартирний облік за місцем проживання.

Виконавчий комітет Черкаської міської ради відмовив йому у взятті на квартирний облік, у зв`язку із наявністю права користування будинком житловою площею 18,0 кв.м по АДРЕСА_1 . Підставою для відмови вказано на п. 3 Постанови Черкаського облвиконкому та президії Черкаської обласної ради від 29 грудня 1984 року № 396 «Про Правила обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, і надання їм жилих приміщень» (рівень житлової площі, що визначає потребу, 7 і менше кв.м); довідки виконавчого комітету Медведівської сільської ради № 594 від 03.03.2021 року, № 70 від 24.05.2021 року.

Вважає зазначене рішення безпідставним та таким, що не відповідає обставинам справи, виходячи з того, що в нього відсутнє право користування будинком в АДРЕСА_1. Сам будинок знаходиться в непридатному для проживання стані, тож йому безпідставно відмовили в взятті на квартирний облік за місцем проживання.

Зокрема, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в нього є право власності на земельну ділянку площею 1,1637 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та на земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства. Обидві земельні ділянки він отримав як учасник АТО. Більше жодної земельної ділянки чи будинку, а також іншого нерухомого майна він не має. Отже право власності на будинок по АДРЕСА_1 відсутнє.

Згідно з Довідкою № 70 від 244.05.2021 року будинок належить йому на підставі запису в погосподарський книзі № 8 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Проте відповідно до копії Облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016- 2020 роки він значиться як власник будинку по АДРЕСА_1 , але в записі відсутнє жодне посилання на документ на підтвердження права власності. В цьому документі він не розписувався, наявність у нього права власності не підтверджував.

Крім того, відповідно до отриманої довідки від Мельниківського старостинського округа з особистого рахунку № НОМЕР_1 від 16.05.2022 року № 197/02-22, за ним числиться житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, знову вказується, що за ним «числиться» будинок, хоча такого правового стану володіння будинку не існує.

На даний час у нього відсутнє право власності на будь-яку квартиру, будинок, частину будинку або кімнату в гуртожитку. Він живе в квартирі, яку орендує на підставі договору оренди, тому вважає, що має право на постановку його на квартирний облік.

У зв`язку з цим, просив визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.04.2022 року № 279 про відмову ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік; зобов`язати Виконавчий комітет Черкаської міської ради прийняти нове рішення, відповідно до якого взяти ОСОБА_1 на квартирний облік.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2023 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів прийняття рішень органами місцевого самоврядування відповідно до вимог ст.ст. 30, 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постанови Ради міністрів УРСР «Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання» від 26.04.1984 року № 189 про визнання будинку за адресою: АДРЕСА_1 непридатним до проживання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Семенюк О. Г. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення місцевого суду, ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача повністю.

В апеляційній скарзі адвокат вказує, що у ОСОБА_1 відсутнє будь-яке право користування будинком по АДРЕСА_1 . Документів, які б підтверджували право власності на вказаний будинок, немає а посилання суду на довідку, що за позивачем «числиться житловий будинок у АДРЕСА_1, не дає підстав вважати, що взагалі визначений будь який правовий режим між ним та будинком.

Вважає, що відповідач безпідставно відмовив ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік, посилаючись на наявність у нього права користування будинком.

Від представника Виконавчого комітету Черкаської міської ради надійшов відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи 20.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до Виконавчого комітету Черкаської міської ради із заявою про взяття на квартирний облік за місцем проживання при Виконавчому комітеті Черкаської міської ради.

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.04.2022 № 279, ОСОБА_1 було відмовлено у взятті на квартирний облік у зв`язку із наявністю права користування будинком жилою площею 18,0 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Медведівської сільської ради №70 від 24.05.2021 року ОСОБА_1 належить домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Виконавчого комітету Медведівської сільської ради № 594 від 03.03.2021 року за ОСОБА_1 числиться житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27 кв.м., житлова площа - 18 кв.м. Будинок дерев`яний та потребує капітального ремонту.

Вищевказані відомості також підтверджуються випискою Виконавчого комітету Медведівської сільської ради від 16.05.2022 №197/02-22.

Відповідно загальна площа вищевказаного будинку складає 27 кв.м., з яких житлова площа - 18 кв.м., що відповідає зафіксованим нормам на одного члена сім`ї відповідно до Житлового кодексу та Постанови Черкаського облвиконкому та президії Черкаської обласної ради профспілок від 29.12.1984 № 396 «Про правила обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, і надання їм жилих приміщень».

Відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_1 з 04.10.2016 року зареєстрований в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 27 кв.м., житлова площа - 18 кв.м.). Знятий з реєстрації 02.12.2020 року. З 02.12.2020 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначивши, що за позивачем рахується у власності (користуванні) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а також, що ним не було надано рішення органу місцевого самоврядування про те, що вказаний будинок не є придатним до проживання. Тому Виконавчим комітетом Черкаської міської ради 06.04.2022 на законних підставах було прийнято рішення про відмову у взятті на квартирний облік позивача.

З указаним висновком погоджується апеляційний суд, та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Порядок обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, підстави взяття таких осіб на облік та зняття з обліку, надання особам жилих приміщень регулюються статтями 31-60 Житлового кодексу та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.84 р. N 470, діючих на підставі Постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12.09.91 р. N 1545-ХІІ.

Відповідно до норм ст. 31 ЖК, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті.

Відповідно до ст. ст. 43, 45, 46 ЖК, п. п. 44-47 Порядку обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, громадяни, що перебувають на обліку, одержують житло відповідно до черги, у першу чергу та позачергово. Облік таких громадян ведеться у спосіб та за формами, встановленими додатками № № 4, 5, 6 до Правил обліку.

У ст. 34 ЖК міститься перелік громадян, які визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Кабінетом Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством.

Статтею 39 ЖК УРСР передбачено, що громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської ради народних депутатів за участі громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Підставою для відмови у взятті на квартирний облік позивача було посилання на п. 3 Постанови Черкаського облвиконкому та президії Черкаської обласної ради профспілок від 29.12.1984 № 396 «Про правила обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, і надання їм жилих приміщень» рівень жилої площі, що визначає потребу складає, 7 і менше кв.м. та довідка Виконавчого комітету Медведівської сільської ради №594 від 03.03.2021, №70 від 24.05.2021.

У довідці Виконавчого комітету Медведівської сільської ради №594 від 03.03.2021 року вказується, що за ОСОБА_1 рахується житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 27 кв.м., житлова площа - 18 кв.м. Відповідно до облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 року на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником вказаного будинку зазначено ОСОБА_1 (а.с. 18).

Доводи апеляційної скарги, що у позивача відсутнє право власності на будь-яку квартиру, будинок, частину будинку або кімнату в гуртожитку, що він проживає в квартирі, яку орендує на підставі договору оренди, тому має право на постановку його на квартирний облік, є необґрунтованими.

Погосподарська книга - це документ, який містить записи про власника житла і відомості про членів його сім`ї, характеристику будинку з елементами експлікацій, його адресу, дані про земельну ділянку і її відведення.

Самі записи у погосподарських книгах визнаються Верховним Судом як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності (Постанови від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 та у Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц).

Юридичною основою для мотивації чому погосподарську книгу слід використовувати як основний доказ у визнанні права власності на житловий будинок можна пояснювати так.

Згідно з ч. 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952 - IV від 01.04.2004 року, права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), зокрема на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Отже, з цього вбачається, що сам факт незареєстрованого права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок в АДРЕСА_1, не дає підстав вважати, що вказаний будинок йому не належить.

Крім того, в судовому рішенні вірно зазначено, що позивачем не надано доказів прийняття рішень органами місцевого самоврядування відповідно до вимог ст.ст. 30, 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Постанови Ради міністрів УРСР «Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання» від 26.04.1984р. № 189 - про визнання будинку за адресою: АДРЕСА_1 непридатним до проживання.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-НОМЕР_1 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Семенюк Ольги Григорівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2023 року.

Судді