Справа № 134/1554/22
Провадження № 22-ц/801/1129/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 рокуСправа № 134/1554/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С. Г.,

суддів: Голоти Л. О., Денишенко Т. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Лабая О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2013 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2013 року з відповідача стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.01.2013 року ідо досягнення дитиною повноліття. 15 вересня 2022 року неповнолітня дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахована студенткою першого курсу денної форми навчання Навчально-наукового інституту педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського на спеціальність 321 «Соціальна робота», вартість навчання за 2022 рік становить 20000,00 гривень. Позивачем 09 вересня 2022 року було оплачено 10 000 грн. Враховуючи те, що на час зарахування дочки на навчання до навчального закладу, остання була неповнолітньою оплата за її на навчання за 2022 рік в розмірі 20 000,00 є додатковими витратами, тому позивачка, а тому просила стягнути з відповідача половину суми навчання в розмірі 10 000,00 грн, а також аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатись в розмірі 3000,00 грн.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , половину понесених додаткових витрат на навчання в сумі 10000 (десять тисяч) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2700 гривень, щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2022 року і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

В решті заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3 аліменти в розмірі в розмірі половини прожиткового мінімуму - 1342 грн, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до закінчення дочкою навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачкою не надано доказів про її матеріальний стан матері та не доведено розмір її витрат на утримання доньки. Крім цього, позивачкою не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2700 грн щомісячно, а також те, що суд першої інстанції не врахував правові висновку викладені у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі №622/373/16-ц та від 26 серпня 2020 року по справі №336/1488/19, за змістом яких оплата навчання повнолітньої доньки не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 09.12.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3318, розірвано.

За змістом довідки від 17.10.2022 року за № 22/194 Навчально - наукового інституту педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського ОСОБА_3 навчається на 1- курсі СВО бакалавр на спеціальності 231 «Соціальна робота» денної (комерційної) форми навчання. Загальна вартість платної освітньої послуги за навчання становить 80000 гривень. Вартість оплати навчання за 2022 рік становить 20000 гривень. Термін навчання з 15.09.2022 р. до 30.06.2026 р.

Відповідно до копії квитанції до платної інструкції від 09.09.2022 ОСОБА_1 здійснено платіж в сумі 10000,00 грн., за навчання ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 досягла віку повноліття ІНФОРМАЦІЯ_5 років ІНФОРМАЦІЯ_6 .

16 березня 2022 року відповідач уклав шлюб з ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 56).

Відповідно до копії свідоцтва про народження від ІНФОРМАЦІЯ_7 серія у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 народився син - ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Крижопільської районної державної адміністрації від 13.02.2023 року за № 55 ОСОБА_5 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Тульчинської райдержадмінітрації № 2 Крижопіль і їй з 01.02.2021 по 30.06.2023 призначено державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ) та надбавку по догляду за дитиною з інвалідністю.

ОСОБА_5 також є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьком яких є ОСОБА_10 .

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як матір, так і батько.

Встановивши, що донька ОСОБА_3 навчається на денній, платній формі навчання Навчально - наукового інституту педагогіки, психології, підготовки фахівців вищої кваліфікації Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 , який є працездатною особою, має можливість надавати сину таку допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Проте, визначаючи розмір аліментів в розмірі 2700 грн суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

Так, при визначенні розміру аліментів, необхідно врахувати матеріальне становище платника аліментів, а також те, що обов`язок утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, жодних доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням доньки (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, конкретної вартості послуг доступу до мережі Інтернет), позивачка не надала.

Доводи позивачки в частині стягнення аліментів в розмірі 3000 грн, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, не надано.

Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, суд першої інстанції не звернув увагу, що позивачем не надано доказів про розмір заробітної плати (доходу) відповідача, як однієї із підстав для встановлення факту спроможності відповідача сплачувати аліменти на доньку у вказаному позивачем розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (в редакції чинній на момент розгляду апеляційної скарги), прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 гривень.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, однак має можливість працювати у вільний від навчання час, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів, з урахуванням того, що розмір призначених аліментів має бути не більшим як достатній для розумного задоволення потреб дитини і не повинен обмежувати матеріальних інтересів відповідача, вважає, що аліменти у розмірі половини прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1342 грн (2684 ? 2), будуть забезпечувати належне утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

В частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрати на доньку, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Встановлено, що позивач просила стягнути половину коштів за навчання доньки у вищому навчальному закладі на підставі статті 185 СК України.

Проте витрати на навчання доньки у вищому навчальному закладі не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами (необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо), а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року по справі 523/18141/14-ц.

Отже, до спірних правовідносин не може бути застосовано ст. 185 СК України, оскільки витрати на навчання доньки у Вищому навчальному закладі підлягають стягненню в порядку ст. 199 СК України, однак таких вимог позивачка не заявляла.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційним судом постановлено нове рішення про часткове задоволення позову, половину судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги слід компенсувати відповідачу у порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 квітня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у Вінницькому державному педагогічному університеті, в твердій грошовій сумі розмірі 1342 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 24 жовтня 2022 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 744,3 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

Т. О. Денишенко