Справа № 157/1687/22
Провадження №2/157/91/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Данилюк Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Решетовської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що за час перебування в шлюбі, який був розірваний згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 червня 2013 року, в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно з рішенням Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області від 18 липня 2013 року орган опіки та піклування надав дозвіл на зміну прізвища малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з прізвища « ОСОБА_8 » на прізвище « ОСОБА_9 ». Позивач зазначає, що весь цей час відповідач життям дітей не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись та приймати участь в їх вихованні. Відповідач не відвідував і не відвідує їх вдома та в навчальних закладах. Станом на вересень 2022 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становила 5817 гривень 68 копійок. Ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дітей він не надавав і не надає по цей час. ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Діти не отримують від батька жодних подарунків на день народження. На сьогоднішній день діти не усвідомлюють, що таке батьківська любов, турбота та не мають до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу з ним не спілкувалися. Також в спілкуванні з позивачкою ніколи про батька не питали. З її материнської сторони діти забезпечені гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою в оточенні родини. Між позивачкою та дітьми склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Крім того, пояснила, що відповідач тривалий час дітей не відвідує, не цікавиться їх життям, вихованням, не турбується про їх здоров`я. Така поведінка відповідача свідчить про неналежне виконання ним своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Пояснив, що від дітей не відмовлявся й завжди намагався з ними спілкуватися. Проте можливості такої не мав, оскільки позивачка чинила йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, щоразу викликаючи працівників поліції, яким повідомляла про вчинення домашнього насильства з його сторони.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Камінь-Камінь-Каширської міської ради Волинської області у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що відповідач є її сином, який дійсно рідко відвідує своїх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , оскільки позивачка забороняє йому бачитися з дітьми та налаштовує їх проти нього, однак відповідач регулярно сплачує аліменти на їх утримання. Останнього разу, коли ОСОБА_2 намагався відвідати дітей, позивачка пригрозила, що викличе працівників поліції.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, представника третьої особи, показання свідка, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі статтею 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

З оглянутої в судовому засіданні копії рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 червня 2013 року (а.с. 7) встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2011 року по 05 червня 2013 року. За час шлюбу в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2022 року вбачається, що позивачка після розлучення з відповідачем зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 .

Рішенням Камінь-Каширської РДА Волинської області №5 від 18 липня 2013 року (а.с. 9) ОСОБА_16 надано дозвіл на зміну прізвища її малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з прізвища « ОСОБА_8 » на прізвище « ОСОБА_9 ».

На підставі виконавчого листа (а.с 15), виданого на виконання рішення Камінь-Каширського районного суду від 27 листопада 2019 року про збільшення розміру аліментів, визначеного рішеннями Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 травня 2012 року та від 21 березня 2013 року, постановою головного державного виконавця Камінь-Каширського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Сороки І.С. від 22 січня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП №61033031 (а.с. 12) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_16 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу та до досягнення дітьми повноліття.

Також встановлено, що 17 березня 2023 року служба у справах дітей Камінь-Каширської міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо його неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 (а.с. 80). Висновок обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 з 2013 року проживає у Сумській області та має іншу сім`ї, з дітьми не спілкується, не підтримує з ними родинних відносин, не цікавився їх життям та розвитком, не бере участі у вихованні дітей, не надає дітям належного матеріального утримання. Діти фактично не знають свого батька.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Надані позивачкою докази повністю підтверджують викладені в позовній заяві обставини про те, що відповідач тривалий час не спілкується з дітьми, не бере участі в їх вихованні, не відвідує дітей та не з`являється в навчальному закладі, який ті відвідують. Ці обставини визнав у судовому засіданні й сам відповідач. Тому суд не може не погодитися з доводами ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 .

Проте, як зазначено вище, позбавлення батьківських прав є крайнім, винятковим заходом впливу на батьків, які певний час не виконують своїх батьківських обов`язків і їх поведінка свідчить про втрату будь-якого інтересу до дитини.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 вбачається, що покладені на відповідача судом зобов`язання по матеріальному забезпеченню дітей він виконує в повній мірі, не допускаючи заборгованості по сплаті аліментів. Також у судовому засіданні було встановлено, що між сторонами існують напружені відносини і дана обставина також послужила причиною тривалої відсутності спілкування батька із дітьми. Крім того, суд бере до уваги поведінку відповідача під час розгляду цієї справи, який з`являвся в кожне судове засідання й неодноразово висловлював бажання зустрітися із дітьми у разі відсутності заперечень у позивачки.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, беручи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд вважає, що попри існування ряду випадків неналежного піклування про дітей зі сторони відповідача, достатніх підстав для застосування щодо нього такого заходу як позбавлення батьківських прав немає, тому в задоволенні цього позову слід відмовити.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 164 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради Волинської області, вул. Воля, 2, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501, .

Повне рішення суду складено 09 червня 2023 року.

Головуючий: Б. С. Гамула