Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/686/23

Провадження №2/534/160/23

13 червня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Комарової Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Струц А.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання як непрацездатної дружини у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову на весь строк інвалідності.

Заявлені вимоги мотивує тим, що з 10.07.2018 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. З 19.01.2022 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.03.2024.

При цьому позивач зазначає, що вона постійно потребує матеріальної допомоги, а єдиним джерелом доходу є пенсія у зв`язку з інвалідністю у розмірі 4 125 грн., вона потребує постійної реабілітації, а отже додаткових матеріальних витрат. Відповідач працює та має стабільний заробіток, на утриманні має одну неповнолітню дитину. Посилаючись на положення ст. 75 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та протягом строку інвалідності.

Ухвалою суду від 16.05.2023 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились.

Позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 правом подання відзиву на позов не скористався, надіслав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність, позов визнав повністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків.

Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.2).

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 19.01.2022 (а.с. 26). Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 13.02.2023 серії 12ААГ № 098269, ОСОБА_1 повторно встановлено інвалідність ІІ групи у зв`язку із загальним захворюванням, дата чергового переогляду 13.02.2024 (а.с.5).

Звернувшись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 , посилаючись на норми статей 75 Сімейного кодексу України, зазначає, що оскільки у період шлюбу їй встановлена інвалідність, працевлаштуватись не має змоги, єдине джерело отримання коштів - це пенсія по інвалідності. Проте, розмір пенсії по інвалідності їй не дає змогу повністю забезпечувати своє існування та оплачувати лікування, постійно потрібні додаткові витрати на реабілітацію, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у заявленій частці.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2-4 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як встановлено судом, на момент встановлення інвалідності 19.01.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі.

За правилами частин 2 та 3 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, в тому числі є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Крім того, така особа повинна бути такою, що потребує матеріальної допомоги.

Так, згідно з довідкою про доходи № 009011 від 14.04.2023 розмір отриманої ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з січня 2022 по квітень 2023 складає 64 507 грн 22 коп. Станом на квітень 2023 розмір пенсії становить 4 127,70 грн. (а.с.7).

Вирішуючи питання чи є ОСОБА_1 такою, що потребує матеріальної допомоги суд виходить із наступних обставин.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи ОСОБА_1 не працює, інших доходів, крім пенсії по інвалідності, не має.

За таких обставин суд доходить до висновку про те, що ОСОБА_1 є особою, яка по-перше на даний час є непрацездатною, а по-друге потребує матеріальної допомоги, оскільки несе додаткові витрати на лікування. При цьому суд зазначає, що сума додаткових витрат на лікування дійсно не є постійною та сталою. У матеріалах справи містяться копії медичних виписок та призначень лікування, які підтверджують, що ОСОБА_1 потребує систематичних профілактичних заходів, реабілітації та періодичного стаціонарного лікування (а.с.24-31 ). Витрати на лікування іноді перевищують розмір пенсії по інвалідності в 3 рази, що підтверджується відповідними чеками (а.с. 22-23).

Також суд вважає за необхідне врахувати при розгляді даної справи висновки Верховного Суду про застосування ст. 75 Сімейного кодексу України, викладені в постанові від 24.06.2021 по справі № 759/6629/19.

Так, Верховний Суд зазначив, що в розумінні положень ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України один із подружжя, який є особою з інвалідністю, не є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо його пенсія забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, однак, внаслідок наявності у нього інвалідності така особа обтяжена необхідністю несення додаткових витрат на своє лікування.

З цієї точки зору факт отримання одним із подружжя пенсії, яка формально забезпечує йому встановлений законом прожитковий мінімум, слід тлумачити змістовно, виходячи із реального розміру цієї пенсії, а також витрат, які несе ця особа на лікування й на потреби із забезпечення свого життя. Також варто враховувати обов`язок подружжя із забезпечення (утримання) іншого подружжя, який визначений як в частині першій статті 75 Сімейного кодексу України, так і в низці інших приписів Сімейного кодексу України.

Згідно з частиною 1 ст. 77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

Таким чином, зміст ч. 4 ст. 75 Сімейного кодексу України слід тлумачити системно, враховуючи встановлений іншими статтями Сімейного кодексу України обов`язок подружжя утримувати інше подружжя й міжнародні стандарти правового захисту осіб з інвалідністю, яким у даній справі є подружжя, яке потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Останній, зокрема, полягає у визнанні людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції).

Конституція України в статті 1 проголошує, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Згідно з Основним законом України ознаками України як соціальної держави є соціальна спрямованість економіки, закріплення та державні гарантії реалізації соціальних прав громадян. Одним з найважливіших соціально-економічних прав людини є право на достатній життєвий рівень для особи та її сім`ї (стаття 48), між тим поняття "достатній життєвий рівень" в Конституції України не розкривається і не визначається, як він співвідноситься із прожитковим мінімумом. В той же час у Рішенні Великої палати Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року зазначено, що "у державі, яку проголошено соціальною, визначений законодавцем розмір прожиткового мінімуму має реально забезпечувати гідний рівень життя людини" (речення друге абз. 1 п. п. 2.3 п. 2 мотивувальної частини). Це зобов`язує державу створити ефективну систему соціального захисту різних категорій осіб, яка сприяла б узгодженню рівня їхнього життя з реалізацією права на достатній життєвий рівень для них та їхніх сімей шляхом надання відповідного соціального забезпечення (абз. 4-5 п. п. 2.3 п. 2 мотивувальної частини Рішення Великої палати Конституційного Суду України).

Отже, призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його.

Таким чином, державні органи України, в тому числі судової гілки влади при розгляді питань, пов`язаних з правом особи на охорону життя і здоров`я, повинні керуватися вищезазначеними положеннями Конституції України та міжнародних документів як основоположних нормативно-правових актів, в яких знаходить своє втілення принцип верховенства права.

Отже, отримання стороною пенсії, яка формально забезпечує встановлений законом прожитковий мінімум, не означає безумовної заборони щодо можливості отримання такою особою утримання від іншого із подружжя (в тому числі колишнього).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 має право на утримання (аліменти) від чоловіка.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

Згідно з положеннями ст. 79-80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст. 80 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

При визначенні розміру аліментів, які мають бути стягнуті на користь позивача та визначаючи обґрунтованість розміру заявлених аліментів, суд враховує наступне.

ОСОБА_2 є особою працездатного віку, офіційно працює, має на утриманні одну малолітню дитину. Виходячи зі змісту його заяви, позовні вимоги повністю визнає.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд її приймає та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.Аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Згідно ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням того, що відповідач позов визнав повністю до початку розгляду справи по суті, суд в силу ч. 1 ст. 142 ЦПК України та з урахуванням ч.6 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення з відповідача до державного бюджету 50 відсотків судового збору, що підлягає сплаті за подання позовної заяви майнового характеру до суду.

Керуючись ст. 142, 263-265 ЦПК України, ст. 75, 77, 79 СК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як непрацездатної дружини у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та протягом строку інвалідності.

Аліменти стягувати щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 17.04.2023.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання як непрацездатної дружини допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 536 грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Ю. Комарова