Справа № 570/5006/21
Номер провадження 2/570/94/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

прокурора Ковальчук Л.В.,

представника відповідача ГУ ДГК в Рівненській області Гончарука Б.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Коханої О.О.

представника третьої особи ОСОБА_2 - адвоката Ошурка Й.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Великоомелянської сільської ради Рівненського району до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання незаконим наказу, скасування рішення реєстратора та витребування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 р. виконувач обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури А. Максимчук в інтересах держави в особі Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області звернувся в Рівненський районний суд із позовом до відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , в якому згідно із заявою про зміну позовних вимог вх. 10933 від 01.08.2022 р. просить: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 08.10.2019 р. №2506 "Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність"; скасувати рішення державного реєстратора від 11.11.2021 р. №61530455 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,0207 га, кадастровий номер :04:028:0930, що розташована на території Рівненська область, Рівненський район, Великоомелянська сільська рада; витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у комунальну власність територіальної громади Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області земельну ділянку загальною площею 1,0207 га, кадастровий номер :04:028:0930, що розташована на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району.

В обґрунтування позову вказує, рішенням Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області №2143 від 27.06.2019 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,8087 га кадастровий номер :07:033:0134 ОСОБА_3 за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності в с.Городок Городоцької сільської ради Рівненського району та передано зазначену земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_3 .

На підставі вказаного рішення 04.07.2019 р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права приватної власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 .

Однак ОСОБА_3 свідомо знаючи, що він отримав у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення шляхом приватизації, повторно звернувся до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 08.10.2019 №2506 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,0207 га ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району та передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,0207 га, кадастровий номер :04:028:0930 для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району.

На підставі вказаного рішення державним реєстратором виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненського району Левчуком Ю.С.10.12.2019 зареєстровано право власності на ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер :04:028:0930 площею 1,0207 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246).

ОСОБА_3 вдруге надано безкоштовно земельну ділянку з тим самим цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.06.2020, серія та номер 506, ОСОБА_3 вказану земельну ділянку продав ОСОБА_4 , розмір частки 2/5, ОСОБА_2 , розмір частки 2/5 та ОСОБА_5 , розмір частки 1/5.

Цього ж дня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чумак Т.В. зареєстровано право власності ОСОБА_4 на 2/5 частки земельно ділянки з к.н. :04:028:0930 (номер запису про право власності 36781599), право власності ОСОБА_2 на 2/5 частки земельної ділянки з к.н. :04:028:0930 (номер запису про право власності 36781760) та право власності ОСОБА_5 на 1/5 частки земельної ділянки з к.н. :04:028:0930 (номер запису про право власності 36781884).

Вказане підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Наказ ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 08.10.2019 р. №2506 підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а земельна ділянка, яка передана ОСОБА_3 поверненню у комунальну власність територіальної громади.

Наводить ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.ч.1, 3, 4 ст. 116, ч.1 ст.121 ЗК України.

З урахуванням вимог ст.7, 12 Закону №973-IV, ст.ст. 116, 118, 121, 123, 124 ЗК України, право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадян може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах (Постанови Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі №607/5731/16-ц та від 13.11.2019 у справі №159/1264/16-ц).

Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі рішення Городоцької сільської ради Рівненського району від 27.06.2019 р. №2143 вже отримав у приватну власність земельну ділянку площею 0,8087 га (к.н. :07:033:0134) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Городоцької сільської ради Рівненського району.

ОСОБА_3 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 08.10.2019 №2506) вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (рішення Городоцької сільської ради від 27.06.2019 р. №2143).

Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 116,118,121 ЗК України, ОСОБА_3 приховав той факт, що раніше ним на підставі рішення Городоцької сільської ради Рівненського району від 27.06.2019 №2143 фактично використано право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Наводить положення ст. ст. 328, 387, 388 ЦК України, судову практику, а саме постанову Верховного Суду від 04.12.2012 у справі №3-55гс12; постанови Верховного Суду України від 17.10.2011 р. у справі №3-103гс11, від 17.12.2014 у справі №6-140цс14, від 02.03.2016 у справі №6-3090цс15, від 30.11.2016 у справі №6-2069цс16, в увалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017 у справі №278/3862/14-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №911/2034/16.

Вважає доведеною обставину незаконного вибуття спірної земельної ділянки з державної власності, оскільки відповідач ОСОБА_3 набув право власності на землю без відповідної правової підстави.

Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 11.11.2021 р. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 1267 ОСОБА_4 відчужено 2/5 частки земельної ділянки з к.н. :04:028:0930, ОСОБА_2 відчужено 2/5 частки земельної ділянки з к.н. :04:028:0930, ОСОБА_5 відчужено 1/5 частки земельної ділянки з к.н. :04:028:0930 на користь ОСОБА_1 . Номер запису про право власності 44993498.

Наводить вимоги ст.ст. 330, 388, 658 ЦК України, судову практику, викладену Верховним Судом у постанові від 02.02.2022 у справі №587/1967/20, ВП ВС від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, ВС у постанві від 01.07.2020 у справі №297/829/17, ВСУ у постановах від 17.10.2011 у справі №5002-8/5447-2010, від 11.02.2015 у справі №6-1цс15 та від 24.06.2015 у справі №6-535цс15.

Тому наказ ГУ Держгеокадастру у Рівненській області №2506 від 08.10.2019 підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а земельна ділянка площею 1,0207 га, к.н. :04:028:0930, що розташована на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району, витребуванню у ОСОБА_1 на користь держави в особі територіальної громади Великоомелянської сільської ради; на підставі ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підлягає скасуванню рішення державного реєстратора №61530455 від 11.11.2021 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,0207 га, к.н. :04:028:0930 за ОСОБА_1 .

Наводить ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Наводить положення ст. ст.6, 19 131-1 Конституції України, ч.3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», ст. 15-1, 80 ЗК України, ст. ст. 2, 170, 326, 374 ЦК України, ст.ст. 6, 10 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.28 ЗУ «Про центральні органи виконавчої влади»; п.6 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ від 14.01.2015 №15.

Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення закону не лише набувачем, а й органу, на який законом покладено повноваження щодо здійснення нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства.

Саме ДУ Держгеокадастру у Рівненській області, здійснюючи розгляд заяви ОСОБА_3 про передачу спірної земельної ділянки у власність, у порушення вимог ч.8 ст.118, ч.6 ст. 186-1 ЗК України, ст.2, 6 ЗУ «Про землеустрій» видав наказ від 08.10.2019 №2506.

У спірних правовідносинах вимоги ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України при передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3 , а відтак і інтереси держави, порушені саме ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, яке реалізувало повноваження Держгеокадастру. Захист інтересу держави в суді, який полягає у скасуванні оспорюваного наказу, не узгоджується із інтересами органів за основною вимогою про визнання незаконним та скасування спірного наказу, а тому не може бути позивачем, оскільки чинним законодавством не допускається збіг в одній особі позивача і відповідача (правова позиція Верховного Суду України, ухвала від 02.03.2011 у справі №6-58303св10).

27.05.2021 р набув чинності ЗУ від 28.04.2021 №1324-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким ряд змін внесено до ЗК України.

Враховуючи те, що Великоомелянською сільською радою Рівненського району заходи щодо усунення факту порушення при передачі земельної ділянки ОСОБА_3 не вживалися, що підтверджується листом від 23.09.2021 р. №1302/02-19 та листом від 20.10.2021 №1391/02-19, із вказаним позовом до суду звертається прокурор в інтересах держави в особі територіальної громади Великоомелянської сільської ради Рівненського району.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільного значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження законному власнику (на даний час Великоомелянській сільській раді) земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, який порушуючи закон, набув прав власності на неї.

Наводить ч.2 ст. 19 Конституції України. Належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень на здійснення такого захисту, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень (постанова ВС від 25.04.2018 у справі №806/1000/17), постанова ВС від 10.05.2018 у справі №918/323/17, ухвали ВС від 07.05.2018 у справі №910/18283/17, від 16.05.2018 ум справі №826/13768/16).

Повернення у власність держави незаконно приватизованої земельної ділянки сприятиме реалізації зазначених конституційних положень, є умовою позбавлення безпідставних переваг відповідача ОСОБА_3 на відновлення можливості справедливості (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу, що становить державний інтерес (вказане цілком узгоджується із правовою позицією ЄСПЛ, п.п. 70-71 рішення від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», п.54 рішення від 02.11.2004 р. у справі «Трегубенко проти України»).

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Суспільний інтерес, який полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, який свідомо порушуючи закон, набув право власності на неї, та у подальшому відчужив її.

Наводить судову практику, а саме постанову ВСУ від 18.09.2013 у справі №6-92цс13; п. 54 рішення ЄСПЛ у справі «Трегубенко проти України» від 2.11.2004 р.; рішення від 08.07.1986 р. у справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства»; постанову ВСУ від 29.06.2016 р. у справі №6-137ц16.

Відповідно до наказів ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 15.12.2020 №17-47-ОТГ, від 31.12.2020 №17-103-ОТГ, від 18.01.2021 №17-19-ОТГ, від 22.02.2021 №17-71-ОТГ, від 17.03.2021 №17-85-ОТГ та від 25.05.2021 №17-123-ОТГ та актів прийому-передачі, до земель комунальної власності передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 757,9772 га.

Рішеннями Великоомелянської сільської ради від 12.02.2021 №137, №138 та №139, від 25.03.2021 р. №197 та №216, від 17.07.2021 №376 прийнято у комунальну власність Великоомелянської сільської ради відповідні земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району.

На момент передачі земель сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населених пунктів, із державної власності у комунальну, спірна земельна ділянка площею 1,0207 га, к.н. :04:028:0930 перебувала у приватній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, не була передана ГУ Держгеокадастру у Рівненській області до земель комунальної власності територіальної громади Великоомелянської сільської ради Рівненського району.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до середньої вартості одного квадратного метра земель Великоомелянської сільської ради Рівненського району станом на 01.04.2021 р. становить 142,36 грн./кв.м., в свою чергу вартість спірної земельної ділянки становить 1 453 068,52 грн.

Ухвалою суду від 18.01.2022 р. відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.52 т.1).

Ухвалою суду від 28.06.2022 р. клопотання прокурора задоволено та замінено первісних відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на належного відповідача ОСОБА_1 . Також залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 144-146 т.1).

Ухвалою суду від 12.10.2022 р. прийнято заяву позивача про зміну предмета позову (а.с. 214-215 т.1).

Ухвалою суду від 14.11.2022 р. закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 227 т.1).

У відзиві вх. 2290 від 11.02.2022 р. представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Рівненській області О. Удовиченко вказує, що оскаржуваний наказ приймався на підставі неправдивих даних, наданих заявником. Вважають, що належним способом захисту прав держави є саме визнання недійсним рішення Головного управління у формі наказу №2506 від 08.10.2019, а не його скасування. Вказує, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Просить відмовити у задоволенні позовних в частині до ГУ Держгекадастру у Рівненській області, а по решті позовних вимог прийняти законне та обгрунтоване судове рішення (а.с.61-64 т.1).

У відповіді на відзив вх. 3006 від 22.02.2022 р. Рівненська окружна прокуратура вказує, що не вирішення питання у судовому порядку щодо законності наказу ГУ ДГК у Рівненській області від 08.10.2019 р. може свідчити про наявність у нього правомірного очікування щодо певного стану речей (у майбутньому) та не перешкоджатиме здійсненню повторної реєстрації права власності на цю ж земельну ділянку (а.с. 76-85 т.1).

У письмових поясненнях вх. Вх. 16839 ід 14.11.2022 р. представник відповідача ГУ ДГК у Рівненській області Є.Накопалов вказує, що ефективним способом захисту порушеного права держави є саме вимога про повернення земельної ділянки, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора про скасування ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 08.10.2019 №2506 у зв`язку з обранням позивачем неефективного способу захисту прав (а.с. 224 т.1)

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити.

Від голови Великоомелянської сільської ради А. Карпюк вх.ЕП-2519/22-Вх. Від 12.08.2022 р. до суду надійшло клопотання про підтримання правової позиції позивача та не заперечує проти розгляду справи без їх участі (а.с.187 т.1).

Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у судовому засіданні підтримав відзив та письмові пояснення, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився жодного разу, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення. Відзиву не подано.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кохана О.О. в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач ОСОБА_1 за презумпцією є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, яку він набув на підставі відплатного договору, а тому вказаний позов не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, на обгрунтування своєї правової позиції наводить практику Верховного Суду.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Ошурко Й.М. в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову, підтримав позицію представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Коханої О.О. про відсутність правових підстав витребування спірної земельної ділянки, зокрема без встановлення недобросовісності набуття права власності..

Треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися жодного разу, судом було вжито належних заходів щодо їх повідомлення про дату, час та місце його проведення. Заяв, клопотань не подано.

Суд, вислухавши пояснення представників учасників справи у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 08.02.2019 р. ОСОБА_3 звернувся до голови Городоцької сільської ради із заявою про виділення йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с.Городок Рівненського району площею 1,0 га. Правом на безоплатну приватизацію не скористався (а.с. 28 т.1).

Рішенням Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області №2022 від 13.02.2019 р. Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розглянувши заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, керуючись ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.ст. 31,118, 121, 125, 126, 186-1 ЗК України, за погодженням з постійною комісією сільської ради з питань земельних відносин та екології, сільська рада: вирішила дати дозвіл ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в с. Городок для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,81 га із земель комунальної власності (а.с. 27 т.1)

25.06.2019 р. ОСОБА_3 звернувся до голови Городоцької сільської ради із заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки в с.Городок та передати йому її у власність (а.с. 29 т.1).

Згідно з витягу з рішення Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства №2143 від 27.06.2019 р., затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,8087 га (к.н. :07:033:0134) ОСОБА_6 за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с.Городок на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області. Надано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,8000 га для ведення особистого селянського господарства в с.Городок на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.30 т.1).

01.07.2019 р. ОСОБА_3 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області та у відповідності до ст. 118 ЗК України просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,0207 га, яка розташована на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності. У заяві ОСОБА_3 повідомив, що не скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території України (а.с.22 т.1)

Наказом ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 22.07.2019 № 1693 надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 1,0207 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.23 т.1).

25.09.2019 р. ОСОБА_3 звернувся до начальника ГУ Держгеокадастру у Рівненській області та у відповідності до ст. 118 ЗК України просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,0207 га, для ведення особистого селянського господарства на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області та надати її й власність. Кадастровий номер земельної ділянки :04:028:0930 (а.с.24 т.1).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Рівненській області №2506 від 08.10.2019 р. затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,0207 га ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,0207 гектара (к.н. :04:028:0930) для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с. 25 т.1).

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.06.2020, серія та номер 506, ОСОБА_3 вказану земельну ділянку продав ОСОБА_4 , розмір частки 2/5, ОСОБА_2 , розмір частки 2/5 та ОСОБА_5 , розмір частки 1/5.

Цього ж дня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чумак Т.В. зареєстровано право власності ОСОБА_4 на 2/5 частки земельно ділянки з к.н. :04:028:0930 (номер запису про право власності 36781599), право власності ОСОБА_2 на 2/5 частки земельної ділянки з к.н. :04:028:0930 (номер запису про право власності 36781760) та право власності ОСОБА_5 на 1/5 частки земельної ділянки з к.н. :04:028:0930 (номер запису про право власності 36781884).

23.09.2021 р. та 11.10.2021 р. Рівненська окружна прокуратура направила лист Великоомелянській сільській раді про виявлене порушення норм земельного законодавства (а.с. 31-34 т.1). Листами 24.09.2021 р. та від 25.10.2021 р. Великоомелянська сільська рада Рівненського району Рівненської області повідомила прокурора про те, що вони не заперечують проти представництва в судах їх законних інтересів Рівненською окружною прокуратурою відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» (а.с. 35, 36 т.1).

11.11.2021 р. ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 відчужили ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 11.11.2021 р. приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чумак Т.В., зареєстровано в реєстрі №1267, спірну земельну ділянку к.н. :04:028:0930 площею 1,0207 гектара для ведення особистого селянського господарства. (а.с.120-121 т.1).

Між сторонами виник спір про визнання незаконним наказу про надання земельної ділянки у власність та витребування земельної ділянки.

Зазначене вище підтверджує, що відповідач ОСОБА_6 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 22.07.2019 № 1693) вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (рішення Городоцької сільської ради Рівненського району від 27.06.2019 № 2143).

Таким чином, відповідачу ОСОБА_6 вдруге надано безкоштовно земельну ділянку з тим самим цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Спірна земельна ділянка, кадастровий номер к.н. :04:028:0930 площею 1,0207 гектара, вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання відповідачем ОСОБА_6 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, а тому оспорюваний наказ є незаконним.

За змістом статей 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі в порядку безоплатної приватизації.

Згідно з ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обґрунтованим згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого в постанові від 26 червня 2019 року в справі №587/430/16-ц, є звернення прокурора з позовом до суду в цій справі, оскільки має місце порушення інтересів держави.

Оскільки відповідач ОСОБА_6 на час отримання у власність спірної земельної ділянки кадастровий номер к.н. :04:028:0930, площею 1,0207 гектара вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, тому суд прийшов до висновку, що оскаржуваний наказ суперечить вимогам ст.ст.116, 121 ЗК України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі-Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, таким відповідним центральним органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.

Положення передбачає, що Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Рівненської області, зокрема здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів, а також одночасно наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Суд вважає, що при здійсненні функцій із розпорядження землями, зокрема здійснюючи розгляд заяви відповідача ОСОБА_6 про передачу спірної земельної ділянки у власність, посадові особи ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, перевіривши її та встановивши вже реалізоване право ОСОБА_6 на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідно до вимог ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, мали не допустити зазначених порушень, відмовити у погодженні та затвердженні відповідного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який не відповідає положенням закону, відмовити ОСОБА_6 у передачі спірної земельної ділянки у власність.

Відповідно до положень статті 194 ЗК, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, статей 2, 6, 9 Закону "Про державний земельний кадастр" ГУ Держгеокадастру під час розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення не позбавлений можливості здійснювати перевірку наданих заявником документів та відомостей стосовно одержання ним у власність земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації за певним видом її цільового призначення з метою додержання вимог частини 4 статті 116 ЗК (постанова Верховного Суду (КГС) від 5 грудня 2020 року у справі № 911/827/19).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно із частинами першою - четвертою статтею 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на час видачі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області спірного наказу всупереч частині четвертій статті 116 ЗК України використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення Городоцької сільської ради від 27.06.2019 р. №2143 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства» та вже безоплатно отримав у власність земельну ділянку площею 0,8087 га кадастровий номер :07:033:0134 за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с. Городок на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Положенням частини третьої статті 152 ЗК України визначено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів.

Приймаючи спірний наказ ГУ Держгеокадастру порушило вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, а тому наказ ГУ Держгеокадастру у Рівненській області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» особи, яка таке право вже використала, є незаконним.

Отже, відповідач ОСОБА_6 повторно отримав у власність земельну ділянку, а тому вказана передача земельної ділянки у приватну власність не відповідає законодавству. Вказане є підставою для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування спірного наказу про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 381/375/19 (провадження № 61-6706св20).

Щодо повноважень прокурора на подання позову в інтересах держави в особі Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02).

У частинах першій, третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Наведеним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Також згідно з частиною п`ятою статті 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Системне тлумачення частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає змогу зробити висновок про те, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Отже прокурор, звертаючись до суду, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу, а іншою - відсутність такого органу.

Позов у цій справі пред`явлено прокурором в інтересах держави в особі Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Відповідно до ст. 80 ЗК України, ст. 2, 170, 172, 326, 327, 374 ЦК України право власності на землі державної та комунальної власності належать державі Україна та територіальним громадам, які реалізують це право через відповідні органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляцїї у сфері земельних відносин» №1423-ІХ від 28 квітня 2021 року розділ Х «Перехідні положення» ЗК України доповнено п.24 (який набрав чинності з 27 травня 2021 року), відповідно до якого землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

На виконання Указу Президента України від 15.10.2020 №449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» і Постанови КМУ України від 16.11.2020 №1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» відбувається передача земель сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населених пунктів, із державної власності у комунальну.

Відповідно до наказів ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 15.12.2020 №17-47-ОТГ, від 31.12.2020 №17-103-ОТГ, від 18.01.2021 №17-19-ОТГ, від 22.02.2021 №17-71-ОТГ, від 17.03.2021 №17-85-ОТГ та від 25.05.2021 №17-123-ОТГ та актів прийому-передачі, до земель комунальної власності передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 757,9772 га.

Рішеннями Великоомелянської сільської ради від 12.02.2021 №137, №138 та №139, від 25.03.2021 р. №197 та №216, від 17.07.2021 №376 прийнято у комунальну власність Великоомелянської сільської ради відповідні земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району.

На момент передачі земель сільськогосподарського призначення, що розташовані за межами населених пунктів, із державної власності у комунальну, спірна земельна ділянка площею 1,0207 га, к.н. :04:028:0930 перебувала у приватній власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, не була передана ГУ Держгеокадастру у Рівненській області до земель комунальної власності територіальної громади Великоомелянської сільської ради Рівненського району.

Таким чином, органом, уповноваженим здійснювати повноваження власника спірної земельної ділянки є Великоомелянська сільська рада Рівненського району Рівненської області.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Рівненською окружною прокуратурою була встановлена бездіяльність Великоомелянської сільської ради, яка виразилась у невжитті заходів із повернення у комунальну власність земельної ділянки, незаконно переданої у власність фізичної особи, що підтверджується наявними у матеріалах справи листами та відповідями на них, тобто дотримано порядок, передбачений ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», відтак суд приходить до висновку про наявність у прокурора достатніх підстав на звернення до суду із вказаним позовом.

Власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.

Про витребування земельної ділянки у ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кохана О.О., заперечуючи позовні вимоги про витребування спірної земельної ділянки, вказує що таке витребування у відповідача ОСОБА_1 є непропорційним втручанням у мирне володіння майном та порушенням прав, запроваджених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та покладе на нього надмірний індивідуальний тягар, спричинений втратою грошових коштів. Вказану правову позицію сторони відповідача підтримує також представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Ошурко Й.М.

Суд щодо такої правової позиції учасників зауважує, що у статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Ст. 328 ЦКУ країни встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.387 ЦК України лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Ч. 1 ст.388 ЦКУ країни передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Положення ст. 388 ЦК України застосовується як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №911/3680/17 власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Встановивши, що спірна земельна ділянка вибула з власності держави поза її волею, оскільки наказ ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, який став підставою для вилучення зазначеної земельної ділянки із державної власності, прийнятий незаконно, суд приходить до висновку про витребування цієї земельної ділянки від ОСОБА_1 на підставі статті 388 ЦК України. При вирішенні цієї вимоги суд враховує таке.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту зазначеної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Критерій пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» - це наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Потрібний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Одним із елементів дотримання критерію пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки, встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, потрібно застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади чи місцевого самоврядування.

Право держави витребувати земельну ділянку, належну до земель сільськогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її відчуження на користь фізичної особи передбачене у чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони цієї категорії земель і регламентування підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є доступними, чіткими та передбачуваними.

По справі встановлено, що незаконним наказом ГУ Держгеокадастру у Рівненській області надано спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_6 , який раніше вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки з таким цільовим призначенням, що свідчить про те, що ця ділянка вибула з володіння її власника - держави поза її волею, а згодом була неодноразово відчужена згідно договорів купівлі-продажу.

Повернення у державну власність земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі органом державної влади, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель сільськогосподарського призначення.

З огляду на характер спірних правовідносин, установлені обставини, суд не вбачає невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Враховуючи приписи частин третьої та четвертої статті 390 ЦК України, ОСОБА_1 не позбавлений можливості пред`явити до попередніх набувачів спірної земельної ділянки позов про відшкодування необхідних витрат на утримання та збереження останньої, здійснених з часу, з якого власникові належить право на її повернення, а у разі здійснення поліпшень земельної ділянки, які не можуть бути відокремлені від неї без завдання їй шкоди, - позов про відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість земельної ділянки.

Також суд враховує, що у випадку повернення земельної ділянки від кінцевого набувача законодавство України надає йому додаткові ефективні засоби юридичного захисту. Кінцевий набувач не позбавлений можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимогу до первісного незаконного набувача, в якого придбав земельну ділянку, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Відтак суд приходить до висновку, що витребування земельної ділянки у ОСОБА_1 не порушуватиме принцип пропорційності втручання у його право власності. Позовні вимоги про витребування земельної ділянки з володіння ОСОБА_1 та скасування рішення державного реєстратора від 11.11.2021 р №61530455 у відповідності до ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є обґрунтованими, перешкод для застосування механізму статті 388 ЦК України не встановлено, оскільки втручання держави у його право власності є виправданим, оскільки порушення чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. Недотримання такого порядку тягне за собою свавілля державних органів та знищення правового порядку у державі. Водночас ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися з вимогою про відшкодування завданих збитків до продавця земельної ділянки.

Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 та треті особи не набули законного права власності на спірну земельну ділянку.

Суд відхиляє посилання відповідача ОСОБА_1 на безпідставне покладення на нього обов`язку доведення правомірності передачі спірної земельної ділянки у приватну власність третіми особами ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та обгрунтування ним заперечень проти позовної вимоги саме відплатною природою договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2021 р., оскільки згідно з пунктом 4 вказаного договору продаж вказаної земельної ділянки за домовленістю сторін, вчинено за 15 000 грн. Тоді як прокурором вказується, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до середньої вартості одного квадратного метра земель Великоомелянської сільської ради Рівненського району станом на 01.04.2021 р. становить 142,36 грн./кв.м., в свою чергу вартість спірної земельної ділянки становить 1 453 068,52 грн.

Норма ч. 1 ст. 141 ЦПК України вказує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тобто судовий збір у розмірі 6810 грн. слід стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ГУ Держгеокадастру в Рівненській області на користь Рівненської обласної прокуратури в рівних частках, а саме по 2270 гривень з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Великоомелянської сільської ради Рівненського районудо Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання незаконим наказу, скасування рішення реєстратора та витребування земельної ділянки - задоволити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 08.10.2019 р. №2506 "Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність".

Скасувати рішення державного реєстратора від 11.11.2021 р. №61530455 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,0207 га, кадастровий номер :04:028:0930, що розташована на території Рівненська область, Рівненський район, Великоомелянська сільська рада.

Витребувати у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у комунальну власність територіальної громади Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області земельну ділянку загальною площею 1,0207 га, кадастровий номер :04:028:0930, що розташована на території Великоомелянської сільської ради Рівненського району.

Стягнути на користь Рівненської обласної прокуратури із Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 2270 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивачі Рівненська окружна прокуратура, адреса: м.Рівне, вул.Гарна, 29, ;

Великоомелянська сільська рада Рівненського району Рівненської області, адреса: с. Велика Омеляна, вул. Шевченка, 79, Рівненського району Рівненської області, .

Відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, адреса: м.Рівне, вул.С.Петлюри, 37, ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_6

Повний текст судового рішення складено 09.06.2023 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.