Справа № 333/481/22
Провадження 2/333/312/23
19 травня 2023 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Кари Н.Ю., представника позивача адвоката Железняк Л.В., представника третьої особи Білик Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу № 333/481/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: територіальна громада в особі Запорізької міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про скасування державної реєстрації права власності на квартиру, припинення права власності на квартиру, реєстрацію права власності на квартиру, -
Позовні вимоги обґрунтовані таким. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала до державного житлового фонду, в ній були зареєстровані та мали право постійного проживання: ОСОБА_3 (наймач квартири), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 . 16.01.2008 року заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , позивача та ОСОБА_4 визнано такими, що втратили право користування жилим приміщення в квартирі. ОСОБА_5 добровільно знявся з реєстраційного обліку у квартирі. 27.02.2008 року розпорядженням голови районної адміністрації по Комунарському району Запорізької міської ради № 395р в поряду приватизації квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була передана у приватну власність ОСОБА_6 . На підставі вказаного розпорядження 27.02.08 року було видано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 , яким районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району посвідчила, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Проте, заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2008 р. про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщення в квартирі було скасоване, у позові ОСОБА_3 відмовлено. Однак, ОСОБА_3 приховала, що вона 07.03.2008 року продала вже приватизовану квартиру ОСОБА_7 . За апеляційною скаргою ОСОБА_7 ухвалою апеляційного суду Запорізької області рішення суду від 28.10.2008 року було скасоване рішення місцевого суду та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, щоб надати можливість ОСОБА_7 брати участь у розгляді справи. 21.12.2010 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя позов про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі, залишено без розгляду у зв`язку з неявкою позивачів та ОСОБА_7 в судові засідання. Рішенням від 17.02.2014 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя визнав незаконними розпорядження про приватизацію квартири № 395р від 27.02.2008 року та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2 від 27.02.2008 року на ім`я ОСОБА_3 , визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири від 07.03.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Проте, ОСОБА_7 приховано 21.11.2011 року продала спірну квартиру ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 15.12.2011 року приховано продав квартиру ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 19.04.2013 року приховано продав квартиру ОСОБА_9
07.04.2017 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя розглянув цивільну справу № 333/1988/16-ц та ухвалив рішення наступного змісту: позов Запорізької міської ради до ОСОБА_9 про витребування квартири з чужого незаконного володіння, вилучення і передачу квартири у володіння територіальної громади, скасування реєстрації права власності на квартиру задовольнити; квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , витребувати та вилучити у ОСОБА_9 , передати у володіння територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради; державну реєстрацію права власності на квартиру: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , номер запису про право власності 717181 від 19.04.2013 року скасувати; позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , треті особи: територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про усунення перешкод в користування квартирою, виселення, вселення, задовольнити; усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_3 , які чинять ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; виселити ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з квартири: АДРЕСА_1 ; вселити ОСОБА_1 в квартиру: АДРЕСА_1 .?Рішення суду про витребування квартири у ОСОБА_9 свідчить, що за цим рішенням суду ОСОБА_9 позбавлена права власності на квартиру, так як квартира за віндикаційним позовом відібрана в неї.
В серпні 2020 року Запорізька міська рада зверталась до державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради із заявою зареєструвати право власності на зазначену квартиру за територіальною громадою м. Запоріжжя. Однак рішенням державного реєстратора Бойка О.А. від 26.08.2020 року № 53755303 було відмовлено в реєстрації права власності на квартиру за територіальною громадою м. Запоріжжя у зв`язку з тим, що судове рішення у справі № 333/1988/16-ц не містить вказівки на зміну, припинення та набуття права власності на квартиру територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Крім того, з рішення державного реєстратора Бойка О.А. та відомостей з Державного реєстру речових прав вбачається, що після скасування державної реєстрації права власності на квартиру: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_9 , реєстрація права власності на квартиру автоматично відновилась за попереднім власником ОСОБА_2 .
Ухвалою судді від 31.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Відповідач суду відзив на позовну заяву не надав.
27.03.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті, витребувано з канцелярії Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи № 333/1988/16-ц для огляду.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Свої інтереси в суді довірила представляти адвокату Железняк Л.В., яка позов підтримала повністю, зазначила, що у позовній заяві зазначені усі підстави для його задоволення, так як право ОСОБА_1 порушено. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Представник третьої особи Територіальної громади Запоріжжя в особі Запорізької міської ради у судовому засіданні просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Представник третьої особи Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення судового засідання від останнього не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки учасники справи були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справу, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді, суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.
Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, матеріали цивільної справи № 333/1988/16-ц, у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Положеннями статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що 07.07.2021 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Білай О.П. винесено рішення № 5915430 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданою ОСОБА_12 для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: комунальна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з поданням документів для державної реєстрації не в повному обсязі. Заявником не подано документ, який підтверджує право власності заявника до вибуття майно з володіння власника не з волі власника (а.с. 12).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 295887947 від 23.01.2022 року вбачається, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 (підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу № 6631 від 15.12.2011 року) (а.с. 10-11).
За клопотання представника позивача ОСОБА_13 судом з архіву Комунарського районного суду м. Запоріжжя було витребувано для огляду цивільну справу № 333/1988/16-ц за позовом Запорізької міської ради до ОСОБА_9 про витребування квартири з чужого незаконного володіння, вилучення і передачу квартири у володіння територіальної громади, скасування реєстрації права власності на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , треті особи: територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про усунення перешкод в користування квартирою виселення, вселення. Оглянувши матеріали зазначеної цивільної справи, повністю підтверджено обставини, викладені у позовній заяві.
Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
В силу положень ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.
Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.
Відповідно до статей 386, 387 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи (аналогічна правова позиція викладене в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі 911/3594/17).
Відповідно до пунктів 1,2,3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підстав, судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підстав: судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речовин, прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідне. державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід 'ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав) .
Як встановлено судом, рішення суду, яким спірну квартиру витребувано та вилучено у ОСОБА_9 , і передано у володіння територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради; державну реєстрацію права власності на квартиру: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , номер запису про право власності 717181 від 19.04.2013 року скасовано. Рішення суду набрало законної сили. Однак, при цьому позивачем не ставилось вимоги про поновлення права власності на квартиру за територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.
Також, в матеріалах справи наявна відмова районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № В-867 від 06.12.2022 року про проведення приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , так як зазначена квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 (а.с. 28).
Тобто, право позивача є порушеним.
Положеннями стаття 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.
Позивач, маючи право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, як особа, постійно проживає у зазначеній квартирі. цим правом скористатися не може, позаяк право власності зареєстроване за відповідачем.
За змістом норм ст. ст. 1, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку.
Відповідно до положень статей 2-5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно, в тому числі на квартири. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і про можливість задоволення позову.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: уразі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В матеріалах справи наявна довідка МСЕК серії АД № 063044 на ім`я ОСОБА_1 , яка є інвалідом з дитинства, друга група інвалідності, безстроково, а отже позивач звільнена від сплати судового збору. Крім того, останній була надана безоплатна правова допомога адвокатом Железняк Л.В. (доручення № 1487 від 20.11.2021 року).
Враховуючи зазначене, суму судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. необхідно стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави, проте відповідачем не були вчинені дії, які призвели до порушення прав ОСОБА_1 , тому, суд вважає за доцільне питання щодо стягнення судового збору не розглядати.
Керуючись ст. ст. 41, 47, 124, 143 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 12, 15, 16, 172, 179, 181, 190, 316-319, 321, 327, 328, 330, 334, 345, 379, 387, 388, 655-657, 717-719, 1212 ЦК України, ст. ст. 1, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 2-5, 10, 11, 12, 18, 22, 24, 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: територіальна громада в особі Запорізької міської ради, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про скасування державної реєстрації права власності на квартиру, припинення права власності на квартиру, реєстрацію права власності на квартиру задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя В.Б. Кулик