Справа № 359/7717/23
Провадження № 4-с/359/30/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 рокуБориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області скаргу Комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» на бездіяльність державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Агатюк Олега Олександровича,-

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від КП «ВУКГ» надійшла скарга, в якій просить суд : визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агатюк О.О. щодо неналежного виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/7717/22 від 04 листопада 2022 року; зобов`язати державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агатюк О.О. відкрити виконавче провадження за судовим наказом №359/7717/22 від 04 листопада 2022 року.

Скаргу обґрунтовано тим, що 04 листопада 2022 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області винесено судовий наказ № 359/7717/22, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Виробниче управління комунального господарства» заборгованість за житлово - комунальні послуги з вивезення та захоронення побутових відходів у розмірі 1512 грн., 3% річних в розмірі 129,86 грн., інфляційні витрати 571,44 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 248,10 грн. 03 жовтня 2023 року комунальним підприємством одержано супровідний лист № 79651 від 25 вересня 2023 року Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ м. Київ та повідомлення державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ЦМУ МЮ м. Київ Агатюка О.О. про повернення виконавчого документу №359/7717/22 стягувачу без виконання у зв`язку з відсутністю ідентифікаційного коду та дати народження боржника.

Скаржник не погоджується з доводами державного виконавця, оскільки повідомлення не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, є передчасним та підтверджує безділь-ність державного виконавця щодо невиконання рішення суду.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість від представника скаржника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, скаргу просила задовольнити в повному обсязі.

Головний державний виконавець Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Степів Ю. також направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні скарги враховуючи, що вимога щодо наявності дати народження боржника є обов`язковою.

Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Суд, дослідивши подані заяви учасниками справи та матеріали справи з наявними в ній доказами, прийшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 та ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи, відповідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що 07 листопада 2022 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області винесено судовий наказ (справа 359/7717/22, провадження №2-н/359/590/2022), яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» заборгованість по оплаті послуг з вивезення та захоронення побутових відходів у розмірі 1512 гривень 00 копійок, 3% річних в розмірі 129 гривень 86 копійок, інфляційні витрати в розмірі 571 гривень 44 копійок та витрати на оплату судового збору в розмірі 248 гривень 10 копійок.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 вказаного Закону судовий наказ, виданий судом, є виконав-чим документом, який відповідно до цього Закону підлягає примусовому виконанню.

Судовий наказ пред`явлено для примусового виконання до Бориспільського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

За змістом повідомлення державного виконавця Бориспільського ВДВС у Бориспільсь-кому районі Київської області Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агатюка О.О. від 25 вересня 2023 року: виконавчий документ не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відсутні ідентифікаційний код та дата народження боржника. На підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону такий виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусо-вому виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 4 вказаного Закону у виконавчому документі зазначаються : назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громад-ських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстрацій-ний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема, місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передба-ченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провад-ження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від держав-них органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

У зв`язку з цим суд, застосовуючи вказані вище норми Закону України «Про виконавче провадження» приходить висновку про обгрунтованість вимог скарги та незаконність дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Як вбачається із судового наказу, виданого судом у справі № 359/7717/22, у ньому зазначені його назва і дата видачі, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування, ідентифікаційний код, місце знаходження та реквізити рахунків стягувача, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішення; дата набрання рішенням законної сили та строк пред`явлення до виконання.

Щодо особи боржника зазначена така інформація : його прізвище, ім`я та по-батькові - ОСОБА_1 , дата народження : ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (індивідуальний ідентифікаційний номер) - невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, інформацію про дату народження боржника судовий наказ містить, відсутній тільки реєстраційний номер облікової картки платника податків, відомості про який не були відомі і суду, про що і вказано в судовому наказі.

Визнаючи незаконними дії виконавця щодо повернення стягувачу без виконання судового наказу з підстав відсутності у ньому даних про дату народження боржника та про реєстраційний номер облікової картки платника податків, суд виходить з того, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження наділений повноваженнями самостійно отримати вказану інформацію з метою ідентифікації особи боржника та захисту інтересів стягувача.

Правовий висновок про те, що відсутність у судовому наказі відомостей про дату народження та реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання, неодноразово і послідовно викладено у постановах Верховного Суду України: від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14, від 25 червня 2014 року у справі № 6-62 цс14, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої, Другої та Третьої судових палат Касаційного цивільного суду: від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18), від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18), а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

При виборі і застосуванні норми права у спірних правовідносинах суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує означені висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах з подібними правовідносинам та приходить до висновку про відсутність законних підстав для повернення виконавчого документа без виконання.

В свою чергу, зазначені у виконавчому документі відомості щодо боржника дають змогу державному виконавцю однозначно ідентифікувати особу боржника для цілей виконав-чого провадження.

Відповідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Тому вимоги скарги про визнання незаконними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та скасування відповідного повідомлення підлягають задоволенню.

Натомість вимога заявника про зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження не підлягає задоволенню з огляду на те, що суд не може підміняти виконавчу службу та перебирати на себе повноваження щодо відкриття виконавчого провадження, яке віднесено до компетенції виконавця.

Таким чином, визнаючи незаконними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та скасовуючи відповідне повідомлення, суд поновлює порушене право заявника на своєчасне та ефективне виконання судового рішення, хоч прямо про це й не зазначив у судовому рішенні. Враховуючи подані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі зазначеного та керуючись вимогами Законом України «Про виконавче провадження», ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 447-453 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Скаргу комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» на бездіяльність державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Агатюк Олега Олександровича - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бориспільського міськ-районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агатюк Олега Олександровича щодо неналежного виконання судового наказу Бориспільського міськрайонного суду Київської області № 359/7717/22 від 04 листопада 2022 року.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувача без прийняття до виконання (№ 359/7717/22) від 25 вересня 2023 року державного виконавця Бориспіль-ського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіо-нального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Агатюк Олега Олександровича.

У задоволенні іншої частини вимог скарги комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Яковлєва Л.В.