У Х В А Л А

про прийняття скарги до розгляду і призначення судового засідання

13.06.2023 суддя Городоцького районного суду Львівської області Ференц О.І., розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», Державне підприємство «Сетам», -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на протиправні дії приватного виконавця Пиць А.А., мотивуючи її тим, що не погоджується з висновком про вартість належного йому та його дружині житлового будинку в АДРЕСА_1 , складеним суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 . Поряд із вимогою про визнання протиправними дій приватного виконавця Іваночко С.В. просить в порядку забезпечення позову зупинити торги з реалізації майна, які відбудуться 14.06.2023, накласти арешт і заборонити відчуження у будь-який спосіб такого майна.

Оскільки скарга на бездіяльність державного виконавця відповідає вимогам ст. 447-449 ЦПК України, є підстави для прийняття її до розгляду та призначення судового засідання.

З приводу вимоги про забезпечення позову шляхом зупинки торгів з реалізації майна та накладення арешту і заборони відчуження у будь-який спосіб такого майна суд приходить до наступних висновків.

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду в складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду № 752/26606/18 від 01.03.2021, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову. Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі статтею 14 Конституції України та статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статей 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна, оскільки відповідно до положень вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, такі заходи застосовуються судами під час розгляду справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

22 червня 2022 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-9/11(4-с/444/11/2020), провадження № 61-2573св21 (ЄДРСРУ № 104886056) досліджував питання щодо правової можливості зупинення виконавчого провадження в порядку судового контролю. Згідно висловленої позиції Верховного суду за змістом вимог ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження є виключним правом державного (або приватного) виконавця. У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Суд не може підміняти повноваження державного виконавця, а лише здійснює контроль за виконанням судового рішення в порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Таким чином, зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця. Окрім цього, для зупинення виконання судових рішень, яке допускається як виняток, повинні бути вагомі причини. Сподівання і припущення скаржника на певні результати розгляду справи в суді не можуть бути підставою для зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили (25 червня 2021 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 420/4209/19, адміністративне провадження №К/9901/9928/21).

Зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа може застосовуватись судами лише як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Розглядаючи скаргу на дії державного, приватного виконавця у порядку статей 447-453 ЦПК України суд не наділений повноваженнями вирішувати питання зупинення стягнення за виконавчим документом, оскільки провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється в декларативний, а тому зупинення стягнення можливе лише у випадках оскарження самого рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист або при оскарженні виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів зупинення виконавчого провадження, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, неналежне виконання яких може бути оскаржено до суду.

Керуючись ст.450 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Прийняти до розгляду скаргу ОСОБА_1 на протиправні дії приватного виконавця Пиць Андрія Андрійовича, заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», Державне підприємство «Сетам» та призначити судове засідання у приміщенні Городоцького районного суду Львівської області (м. Городок, м-н Гайдамаків, 30 Львівського району Львівської області) на 10.10 год. 04.07.2023.

Витребувати в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича матеріали виконавчого провадження № 58993640 з примусового виконання виконавчого листа № 2-152/2010, виданого 18.11.2013 Городоцьким районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором № СМ-SME601/100/2006 від 30.11.2006.

Повідомити осіб, які беруть участь у справі, про час та місце судового засідання.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Ференц О.І.