Провадження 8/522/1/23
УХВАЛА

07 червня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді Науменко А.В.

за участю секретаря Звонецької І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року за нововиявленими обставинами по справі № 522/17757/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробуд ЛТД», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, визнання права власності, витребування з чужого володіння та усунення перешкод у користування майном, -

В С Т А Н О В И В:

12.03.2019 року Приморським районним судом м. Одеси було прийнято рішення, яким відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

20.05.2020 року Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року по справі №522/17757/17 за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що постановою Верховного суду від 01.04.2020 року по справі № 522/626/18, було скасоване рішення Приморського суду м. Одеси від 01.03.2018 року.

27.05.2020 року провадження по справі було відкрито, призначений розгляд справи.

17.09.2020 року провадження по справі було зупинено до розгляду касаційної скарги на рішення від 14.12.2010 року по цивільній справі № 2-13269/10.

23.03.2022 року провадження по справі було відновлено, та справа була призначена до розгляду.

19.05.2022 року провадження по справі було зупинено до розгляду справи по суті № 2-13269/10

01.12.2022 року провадження по справі було відновлено та призначено справу до розгляду.

Під час розгляду справи, Позивачем було доповнено свою заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, та додатковою підставою для перегляду рішення було вказано також те, що 26 січня 2022 року Верховним судом у складі колегії судової палати Касаційного цивільного суду була прийнята постанова по справі № 2-13269/10, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову суду апеляційної інстанції від 09.10.2018 року скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції. 17.08.2022 року Одеським апеляційним судом було закрите провадження по справі.

Представники відповідачів ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_5 у судових засіданнях заперечували проти задоволення зазначеної заяви Позивача про що подали відповідні письмові та усні пояснення під час розгляду справи. Наполягали на тому, що заявник не вказує на нововиявлені обставини. Посилання на скасовані рішення суду не було основною та єдиною причиною у відмові в задоволенні позову по даній справі.

У судове засідання 07.06.2023 року з`явився представник заявника Томашевський Р.М. Представник відповідача ОСОБА_6 брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Під час судового засідання у зв`язку з відсутністю зв`язку у належній якості, суд оголосив перерву у розгляді справи для відновлення якості відеоконференції для продовження судового засідання.

За час оголошення перерви від представника заявника ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутністю сторін у зв`язку з поганим зв`язком та неможливістю провести судове засідання в режимі відеоконференції.

Адвокат Чукітова В.В. подала заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала щодо задоволення заяви Позивача на підставах викладених в письмових та усних поясненнях.

Інші учасники справи повідомлені про судове засідання належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції, з урахуванням думок сторін, суд прийшов до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 3, ч. 1, ст.. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

В силу ч. 2 ст. 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судому судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за ново виявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до приписів ст. 427 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, що надійшла до суду, передається судді або колегії суддів, які визначаються у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 7.4-7.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) установлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду(частина друга статті 423 ЦПК України).

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 726/938/18 нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами в разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38)).

Чинний Цивільний процесуальний кодекс України містить і перелік підстав, які виключають можливість перегляду судового рішення.

За частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 424, 426 ЦПК України.

Судове рішення не може переглядатись за нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення, тощо).

У контексті пункту 3 частини другої статті 423 ЦПК України скасування судового рішення, яке стало підставою для обґрунтування судового рішення, яке просять переглянути, має відбутися після ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Великої палати від 22 березня 2023 року по справі № 154/3029/14-ц.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги й заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

У своїх поясненнях представник Позивача зазначив, що підставою подання заяви є саме факт скасування рішень суду, на які є посилання у рішенні від 12.03.2019 року. Відповідачі в свою чергу, стверджували, що підстави подання заяви є суто формальними, а скасування зазначених рішень суду не змінює висновків викладених рішенні суду, яке переглядається. Позивач у своїх поясненнях також не вказав саме які конкретні обставини в справі, яка переглядається виникають, у зв`язку із скасуванням рішень суду по іншим судовим справам.

Під час рогляду заяви Позивача, судом було детально досліджені рішення суду по справам на які посилається Позивач, як на підставу перегляду рішення по цій справі. Судом було встановлено наступне.

В ухвалі Одеського апеляційного суду від 17.08.2022 року по справі № 2-13269/10 зазначено:

«Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що квартира, яка визначена договором про інвестування № Г1/И 47 від 27.04.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвест-Прогрес», не є нерухомим майном, яке ОСОБА_5 набула у власність 10.08.2016 року, що підтверджується договором купівлі-продажу.

Зазначені обставини та висновки підтверджуються постановою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 522/626/18-ц (провадження № 61-41132св18) (т.2, а.с.148, 152-153), які за змістом ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 18, ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають бути враховані при розгляді даної справи.

Крім того, зазначені обставини і висновки також встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року у справі № 522/17757/17, яке набрало законної сили, а тому за змістом ч.5 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що предмет спору у даній справі стосується виключно прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_1 і відповідачів - ТОВ «Інвест-Прогрес», яке є припиненим, і ТОВ «Добробут ЛТД».

Тобто, зважаючи на те, що права та обов`язки ОСОБА_5 під час прийняття заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2010 року судом не вирішувались, доводи заявника апеляційної скарги про те, що вказаним судовим рішенням були порушенні її права або будь-які інтереси, є безпідставними і спростовуються текстом заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2010 року.»

В Постанові Касаційного цивільного суду від 01.04.2020 року по справі № 522/626/18 встановлено:

«Колегія суддів не може погодитися із висновками судів про те, що договір про інвестування № Г1/И-47 від 27 квітня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвест-Прогрес», порушує права позивача.

Відповідно до положень частини першої статті 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Суди установили, що ОСОБА_5 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Натомість ОСОБА_1 проінвестував будівництво квартири АДРЕСА_2 .

Лист ТОВ «Добробуд ЛТД» про здійснення ОСОБА_1 необхідної доплати у зв`язку із збільшенням загальної площі об`єкта до 122,04 кв. м містить посилання на квартиру АДРЕСА_3 (а. с. 119).

Разом з тим, судами не мотивовано висновків щодо розбіжностей у співвідношенні загальної площі квартири АДРЕСА_1 у порівнянні з вищевказаною площею квартири АДРЕСА_3 , а, отже, належним чином не обґрунтовані висновки про те, що вказані квартири фактично є одним і тим же об`єктом нерухомості.

Питання щодо встановлення розміру дійсної фактичної площі спірної квартири стосується безпосереднього предмету судового розгляду, при цьому згідно процесуального закону на позивача було покладено обов`язок щодо доведення обставин ідентичності зазначених квартир.

Згідно положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Порушення своїх прав на квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_5 обґрунтовувала посиланням на пред`явлення ОСОБА_1 до неї позову про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, визнання права власності, витребування з чужого володіння та усунення перешкод у користування майном.

Разом з тим, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2019 року у справі № 522/17757/17 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Добробуд ЛТД», ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, визнання права власності, витребування з чужого володіння та усунення перешкод у кристуванні майном відмовлено у тому числі з тих підстав, що індивідуальні ознаки (загальна розрахункова площа, планування), якими наділена квартира із будівельним номером АДРЕСА_5 , визначена договором про інвестування № Г1/И-47 від 27 квітня 2006 року, не відповідають індивідуальним ознакам, притаманним квартирі АДРЕСА_4 .

Отже, колегія суддів вважає доводи ОСОБА_1 про те, що вищевказана квартира із будівельним номером АДРЕСА_5 , яка визначена договором про інвестування № Г1/И-47 від 27 квітня 2006 року, є тим самим нерухомим майном, яке вона набула у власність у 2016 році, безпідставними, оскільки вони спростовані судовим рішенням у цивільній справі, що містить преюдиційні факти.

Аналогічних висновків щодо вирішення спору у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19).»

Тобто, в обидвох справах за участю одних і тих самих осіб встановлено недоведеність ідентичність майна, яке інвестував ОСОБА_1 , майну яке належить ОСОБА_5 .

Крім того, в рішенні від 12.03.2019 року, яке переглядається за заявою містяться наступні посилання на скасовані рішення по іншим справам:

«09.10.2018р. Апеляційним судом Одеської області було прийнято постанову, якою заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2010 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТ-ПРОГРЕС», Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут ЛТД» про визнання права власності на майнові права на новозбудоване майно - залишено без задоволення.

12 січня 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Інвест-Прогрес», за участю третьої особи ТОВ «Добробуд ЛТД» про визнання недійсним договору про інвестування №Г1/И-47 від 27.04.2006р.

01.03.2018р. позов було задоволено повністю. 05.07.2018р. Апеляційним судом Одеської області було залишено рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2018р. по справі 522/626/18 без змін, апеляцію ОСОБА_1 без задоволення.

Зазначеними рішеннями встановлені наступні обставини:

-ТОВ «Інвест-Прогрес» не мало право відчужувати майнові права щодо багатоповерхового жилого комплексу за адресою: АДРЕСА_6 , тобто не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладання договору про інвестування №Г1/И-47 від 27.04.2006 року, зазначена обставина є підставою для визнання договору недійсним;

- договір про інвестування № Г1/И-47 від 27.04.2006 року є змішаним договором за своєю суттю і на нього розповсюджуються не лише норми Цивільного кодексу України, а й норми Закону України «Про інвестиційну діяльність», це також зазначено в самому договорі;

- виходячи з тлумачення норм статей 4 та 203 ЦК, зміст правочину має відповідати: Цивільному кодексу України і іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України. За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними ст. 215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу;

- відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», «об`єктами інвестиційної діяльності не можуть бути об`єкти житлового будівництва, фінансування спорудження яких здійснюється з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління. Інвестування та фінансування будівництва таких об`єктів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості»;

- врегулювання нормами Закону України «Про інвестиційну діяльність» правовідносин щодо купівлі-продажу майнових прав на незавершене будівництво підтверджується численною судовою практикою, зокрема постановами Верховного суду України по справах №6-265цс16, №6-1920цс15, №6-1111 цс 16, №6-244цс14, де були застосовані норми зазначеного Закону при вирішені справ.

- представником ОСОБА_1 в судовому засіданні 28.02.2018 року було заявлено щодо відсутності в ОСОБА_1 оригіналу Угоди від 11.05.2009 року між ТОВ «Інвест-Прогрес», ТОВ «Добробуд ЛТД», ОСОБА_1 щодо заміни сторони в договорі про інвестування від 14.12.2010 року і неможливості дослідження оригіналу. Представник ТОВ «Добробуд ЛТД» заявив що зазначена угода не укладалась. В матеріалах справи відсутня копія зазначеної Угоди. Відповідно до наведених обставин в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази щодо заміни сторони в договорі про інвестування між зазначеними особами і виникнення прав і обов`язків у ТОВ «Добробуд ЛТД» за оскаржуваним договором.

- виходячи з договору № 2/ЧП-Гаг5/1 про інвестування від 03.05.2006 року, ТОВ «ПРОГРЕС-ІНВЕСТ» набуло права Інвестора ніяк не раніше 03.05.2006 року.

- договір № Г1/И-47 від 27.04.2006 року між ТОВ «ПРОГРЕС-ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 укладено 27.04.2006 року, тобто до набуття чинності договору про інвестування укладеного між ТОВ «ПРОГРЕСБУД» та ТОВ «ПРОГРЕС-ІНВЕСТ» і зі змісту укладеного договору не вбачається, на якій підставі ТОВ «Інвест-Прогрес» мало право, розпоряджатись майновими правами на квартиру з будівельним номером АДРЕСА_7 Гагарінське плато 5/1.»

Судом встановлено, що в подальшому, незважаючи на посилання на висновки по інших судових справах, судом були повністю досліджені матеріали справи, докази та позиція сторін по справі. В той же час, в рішенні суду від 12.03.2019 року, яке переглядається містяться й інші підстави для відмови позову, що не пов`язані із іншими судовими справами. Так судом було відмовлено у задоволені позову не виключно з підстав вказаних вище, які були встановлені в межах розгляду інших судових справах, а й зокрема, з причин обрання Позивачем невірного та неефективного способу захисту своїх порушених прав.

Щодо обставин недоведеності ідентичності майна, яке інвестував ОСОБА_1 , майну яке належить ОСОБА_5 в рішені суду від 12.03.2019 року зазначено:

«…судом було встановлено, що індивідуальні ознаки (загальна розрахункова площа, планування), якими наділена квартира із будівельним номером АДРЕСА_5 визначена договором про інвестування №Г1/И-47 від 27.04.2006р., не відповідають індивідуальним ознакам притаманним квартирі АДРЕСА_4 .»

Суд зазначає, що це також окрема підстава для відмови у позові відповідно до рішення від 12.03.2019 року.

Тобто, в усіх судових справах за участю одних і тих самих осіб встановлено недоведеність ідентичність майна, яке інвестував ОСОБА_1 , майну яке належить ОСОБА_5 . В межах справи, в межах якої переглядається рішення суду від 12.03.2019 року, це було досліджено судом під час розгляду справи.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що прийнятта Верховним судом постанови від 01.04.2020 року по справі № 522/626/18, яким скасоване рішення від 01.03.2018 року, а також, Постанови від 26 січня 2022 року по справі № 2-13269/10, 17.08.2022 року Одеським апеляційним судом ухвали від 17.08.2022 року по справі № 2-13269/10 не є нововиявленими обставинами в розумінні діючого законодавства та судової практики.

Водночас суд встановлює, що зазначені обставини щодо не ідентичності майна на час розгляду справи були відомі заявникові і суду; щодо скасування судових рішень суду, на які міститься посилання в рішенні суду, яке переглядається - істотність цієї обставини для розгляду справи не є достатньою, тобто коли врахування цієї обставин судом не мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи та з урахуванням визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273, 423-429 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року за нововиявленими обставинами по справі № 522/17757/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Добробуд ЛТД», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним, визнання права власності, витребування з чужого володіння та усунення перешкод у користування майном.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року у цивільній справі №522/17757/17- залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст ухвали виготовлено 12.06.2023 року.

Суддя А.В. Науменко