Справа № 496/5386/22
Провадження № 2/496/401/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря Бондаренко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до

відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

вимоги позивача: про стягнення суми боргу за договором позики,

позивач повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності,

відповідач - повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності,

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

1. 08 листопада 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики, укладеного 26 листопада 2020 року, у розмірі 235866,00 (двісті тридцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 00 копійок та заборгованість за договором позики, укладеного 24 жовтня 2021 року, у розмірі 4050,00 (чотири тисячі п`ятдесят) доларів США 00 центів.

2. Свої вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2020 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики у простій письмовій формі. Відповідно до договору відповідачка отримала від позивачки в борг грошову суму у розмірі 85140,00 гривень, що становило еквівалент 3000 доларів США терміном до 26 листопада 2021 року. Згідно умов договору, у разі зміни курсу гривні до курсу долара США, сума боргу, що підлягає поверненню, буде перерахована за курсом Національного банку України на день оплати. Відповідно до п. 1 договору відповідачка мала виплачувати позивачеві щомісяця відсотки у вигляді 5% від суми боргу, що становить еквівалент 150 доларів США на місяць. Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала тому загальна сума заборгованості за договором позики від 26 листопада 2020 року, з урахуванням нарахованих відсотків та курсу долара по відношенню до гривні Національного банку України на момент звернення до суду, становить 235866,00 гривень. Окрім цього 24 жовтня 2021 року між позивачкою та відповідачкою у простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала від позивачки в борг грошову суму у розмірі 4050 доларів США терміном на 210 днів. Відповідачка боргові зобов`язання за жодним з договорів не виконала ні в якій мірі тому позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

3. Відповідачка відзив на позов не надавала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. 13 грудня 2022 року на адресу суду від представника позивачки надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок під АДРЕСА_3 . (а.с. 28-33)

5. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про визнання позову, не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки та просила розгляд справи провести у її відсутності. (а.с. 45)

6. Позивач у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляду справи у її відсутності. (а.с. 48)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 листопада 2022 року, цивільну справу № 496/5386/22 передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. (а.с. 18)

8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 25 листопада 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 21-22)

9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 14 грудня 2022 року заяву представника позивачки про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок під АДРЕСА_3 задоволено. (а.с. 34-36)

10. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин.

11. Судом встановлено, що 26 листопада 2020 року між позивачкою та відповідачкою у простій письмовій формі був укладений договір позики. (а.с. 6)

12. Відповідно до п. 1 договору позики позивачка передала до 26 листопада 2021 року у власність відповідачки грошові кошти у розмірі 85140,00 гривень, що на момент підписання цього договору в еквіваленті, за домовленістю сторін, становить 3000,00 доларів США. За користування вищезазначеними грошовими коштами відповідачка зобов`язана сплачувати щомісяця відсотки у розмірі 5% від вищевказаної суми. Сторони узгодили, що у випадку зміни курсу долара США, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої суми позики (частини позики) відповідав доларовому еквівалентові позики за курсом Національного Банку України продажу доларів США, станом на дату повернення позики (частини позики). (а.с. 6)

13. 24 жовтня 2021 року між позивачкою та відповідачкою був укладений в простій письмовій формі договір позики (безвідсотковий). (а.с. 7)

14. Відповідно до пп. 1.1., пп. 2.1. договору позики позивачка передала відповідачці на строк, що становить 210 днів, позику у сумі 4050 доларів США. (а.с. 7)

15. Офіційний курс гривні щодо долара США Національного Банку України станом на 28 жовтня 2022 року становить 1 долар США = 35,5686 гривень. (а.с. 8)

16. ОСОБА_2 є власницею житлового будинку під АДРЕСА_3 , що підтверджується копією Договору купівлі продажу, посвідченого Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області 23 грудня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7451. (а.с. 15)

V. Оцінка Суду.

17. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

18. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

19. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

20. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання).

21. Відповідно до ч. 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

22. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно-безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

23. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

24. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

25. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

26. У відповідності до положень ст. 1047 ЦК України сторонами було укладено в письмовій формі договір. При цьому, закон не вимагає нотаріального посвідчення договору позики. Аналогічні висновки містяться в постановах ВС від 20.02.2019 року по справі № 629/5364/13, постанова від 24.05.2022 року по справі 159/1519/21. Зазначене, в свою чергу, спростовує відповідні доводи апелянта в цій частині. Верховним Судом у постанові від 16.01.2019 року при розгляді справи № 388/1354/17-ц було зазначено, що письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

27. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

28. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. (Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.)

29. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

31. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

32. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

33. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

34. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

35. Згідно ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

36. Згідно ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

37. У контексті ст.ст. 524, 533, 535, ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

38. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості за договором позики від 26 листопада 2020 року та за договором позики від 24 жовтня 2021 року, укладених між сторонами. Після укладення цих договорів позивач всі обов`язки, передбачені договорами виконала, а відповідач взагалі не виконала свої зобов`язання. В результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 235866,00 гривень за договором позики від 26 листопада 2020 року та в розмірі 4050 доларів США за договором позики від 21 жовтня 2021 року. Оскільки відповідач відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання, суми позики нею досі не повернуті, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту. Окрім цього, з аналізу наданих суду документів, судом зроблено висновок, про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості у валюті, визначеній договором, а саме 4050 доларів США, оскільки у спірному договорі позики від 21 жовтня 2021 року зобов`язання виражене у валюті доларах США, а грошовий еквівалент, тобто сума коштів у національній валюті України, не визначався. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Окрім цього суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Оскільки спірним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України - гривні, тому правових підстав для перерахунку у гривні зазначеного боргу в розмірі 4050,00 доларів США за офіційним курсом НБУ не вбачається.

39. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

40. Нормою ст. 158 ЦПК України визначено, щоу разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

41. Отже, в даній нормі процесуального права передбачено: 1) продовження дії заходів забезпечення позову протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили; 2) можливість скасування заходів забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи. З огляду на вищевказане та з урахуванням того, що до суду вмотивоване клопотанням учасника справи про скасування заходу забезпечення позову не надходило, питання про зняття арешту, накладеного з метою забезпечення позову, з будинку АДРЕСА_3 , який належить відповідачу, при ухвалені рішення не розглядалося.

42. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

43. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

44. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції на переказ готівки № 2069 від 03 листопада 2022 року (а.с. 5) позивачем було сплачено 3839,70 гривень судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610, 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 13, 89, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики, укладеного 26 листопада 2020 року, у розмірі 235866,00 (двісті тридцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 00 копійок.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заборгованість за договором позики, укладеного 24 жовтня 2021 року, у розмірі 4050,00 (чотири тисячі п`ятдесят) доларів США 00 центів.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 3839,70 гривень.5. 5.Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

6. Повний текст рішення складено 15 червня 2023 року.

Суддя О.П. Портна