Справа № 709/1256/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В. В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В. Г.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2014 року по 18 серпня 2023 року. Під час шлюбу позивач і відповідач придбали житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Чорнобаївського районного суду від 18 серпня 2023 року шлюб між ними розірвано. На даний час сторони не можуть досягти домовленості щодо поділу майна. Враховуючи, що набуте сторонами в період шлюбу майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому єдиним вірним способом захисту порушеного права позивача є поділ даного майна між сторонами, виходячи з правил рівності часток подржжя в спільному майні. За таких обставин позивач просив суд припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 06 вересня 2023 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 03 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2014 року.

ОСОБА_2 , в період шлюбу з ОСОБА_3 , придбала житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 27 березня 2018 року (а.с. 7-8) та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер :02:000:0799, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27 березня 2018 року (а.с. 11-12).

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 серпня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 15-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналогічні положення містить і ч. 3 ст. 368 ЦК України, де передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року

№ 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до ч.ч. 2, 3

ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд придбано сторонами під час перебування у шлюбі, отже в силу вимог ст. 60 СК України це майно є їх спільною сумісною власністю та кожному із подружжя належить його 1/2 частина, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на:

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0799, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251.

- 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 51.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на:

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:000:0799, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251.

- 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 51.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :02:000:0799 та житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя В. В. Левченко