Провадження № 22-ц/812/584/23 Суддя першої інстанції Коваленко І.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 червня 2023 року м. Миколаїв Справа № 489/3069/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка І.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, повний текст якого складено 15 березня 2023 року, за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2022 року Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Доводи позову обґрунтовано тим, що 05 грудня 2017 року ОСОБА_1 , яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_1 , звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.

Приєднання до умов та правил надання банківських послуг здійснюється фізичними особами шляхом підписання анкети заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком. Своїм підписом на анкеті заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент її підписання ознайомився з текстом умов і правил надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю зрозумів їх зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки, в т.ч. право відмовитись від отримання рекламних матеріалів засобами дистанційних каналів комунікації.

На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 25 000,00 грн.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, проте відповідач порушила грошові зобов`язання внаслідок чого станом на 08 березня 2022 року утворилася заборгованість

Посилаючись на викладене, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг у розмірі 26 256,16 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що анкета-заява від 05 грудня 2017 року містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана анкета-заява не містить даних про розмір кредитних коштів. В анкеті-заяві та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку, строк дії цієї картки. Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Складений позивачем та наданий суду розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Окрім того, долучені до матеріалів позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» затверджені протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набули чинності 27 листопада 2021 року, тобто після підписання відповідачем анкети-заяви. Ці Умови і правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, а тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.

Підписана анкета-заява до договору про надання банківських послуг, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги.

В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та тарифів. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач була ознайомлена саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог умовами, тарифами та паспортом споживчого кредиту.

Також суд зазначає, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.

Не погодившись з рішенням суду, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що кредитний договір між сторонами, у тому числі анкету-заяву разом із умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідачкою.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

Помилковими є висновки суду з приводу відсутності доказів на підтвердження видачі банком коштів, оскільки в результаті досягнення домовленості між сторонами щодо надання кредиту відповідачка отримала кредитну картку, яку активувала за допомогою відповідного коду. Розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором.

Виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, може підтверджувати заборгованість відповідача за виданим кредитом (така правова позиція сформована у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року по справі № 161/5267/20).

У разі, якщо суд мав певні сумніви щодо наявності між сторонами кредитних правовідносин та наявності заборгованості у відповідача, він мав право витребувати додаткові докази з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, однак таким правом не скористався, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що порушує права, свободи та законні інтереси Банку.

На день слухання справи від відповідача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частини 1 та 2 статті 367 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності, згідно з частинами 4, 6 статті 19, частиною 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 5 грудня 2017 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якої Банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У анкеті-заяві зазначено, що позичальник згодна, що ця заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також про ознайомлення з таким договором.

Пунктом 6 анкети-заяви відповідач зазначила наступне: «Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (номер ключа), яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ удосконаленого електронного підпису».

Будь-яких інших умов кредитування (термін повернення кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості тощо) в анкеті-заяві не зазначено.

Позивачем надано на підтвердження заявлених позовних вимог розрахунок заборгованості за договором від 05 грудня 2017 року між Банком та ОСОБА_1 , копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, затверджених рішенням Правління Банку № 46 від 27 листопада 2021 року, умов обслуговування рахунків фізичних осіб з тарифами банку, копії документів відповідача.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 05 грудня 2017 року, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» станом на 08 березня 2022 року становить 26 256,16 грн та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 26 256,16 грн, заборгованість за пенею та за порушення грошового зобов`язання відповідно до розрахунку заборгованості - 0,00 грн.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини 1 та 2 статті 633 ЦК України).

Оскільки умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачу і доведені до його відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження заявлених вимог, позивач надав до суду копію анкети - заяви до договору про надання банківських послуг, умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), розрахунок заборгованості.

У наданій анкеті-заяві зазначено особисту інформацію про ОСОБА_1 , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, інформацію про місце роботи тощо.

Водночас, анкета-заява не містить інформації на підтвердження наміру позичальника отримати кредитну картку monobank із встановленим кредитним лімітом.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач дійсно отримала кредитну картку та на її рахунок перераховано кредитні кошти.

В анкеті-заяві від 05 грудня 2017 року сторони не узгодили базову процентну ставку по кредитному ліміту. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності штрафів за порушення зобов`язання.

Отже, банком ініційовано спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до договору про надання банківських послуг.

Разом з тим, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, а саме вчинення сторонами дій щодо виконання умов укладеного договору (відкриття банківського карткового рахунку, перерахування лімітних коштів, користування такими коштами, повернення коштів, тощо) не може бути підставою для висновку про існування у відповідача боргових зобов`язань перед позивачем.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року зроблено наступні висновки про правильне застосування норм права: «під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину».

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин також неможливо застосувати правила частини 1 статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила обслуговування при наданні банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (05 грудня 2017 року) до моменту звернення до суду з указаним позовом (01 листопада 2022 року). Надані до позовної заяви умови та правила набули чинності 27 листопада 2021 року.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про такі умови, надані позивачем умови і правила через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про ненадання позивачем належних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав викладених в позовній заяві.

Колегія суддів не погоджується з аргументами апеляційної скарги, що розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом з огляду на те, що у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 , від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц , від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц.

При поданні апеляційної скарги, додатком до неї скаржник долучив деталізовану виписку по картковому рахунку відповідача та скріншоти з мобільного додатку, однак суд апеляційної інстанції позбавлений можливості взяти зазначені документи до уваги з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частин 4, 8 статті 83 ЦПК України, яка регулює загальний порядок подання доказів, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом порядок з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подачі в вказаний строк з причини, що не залежали від неї.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у тих випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, єдиний випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням порядку встановленого процесуальним законом, це наявність об`єктивних ознак, які унеможливлюють своєчасного вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладено на учасника справи (у даному випадку на позивача).

Проте судом апеляційної інстанції встановлено, що скаржник в апеляційній скарзі на виконання вимог частини 4 статті 83, частини 3 статті 367 ЦПК України не обґрунтовував наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів у встановлений строк, як і не доводив неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а також в прохальній частині апеляційної скарги не заявляв клопотання про долучення додаткових доказів.

Таким, чином позивач не дотримався чітко встановленого процесуальним законодавством порядку подання додаткових доказів в суді апеляційної інстанції, а отже не вчинив відповідної процесуальної дії, що, як наслідок, виключає вчинення судом апеляційної інстанції процесуальних дій щодо долучення та надання оцінки додатковим доказам.

Доводи скарги про не витребування судом першої інстанції таких доказів, на думку колегії суддів, свідчать про те, що скаржник не ознайомлений з матеріалами справи та з текстом оскаржуваного рішення, оскільки в матеріалах справи наявні ухвали суду першої інстанції про витребування таких доказів в процесі підготовки справи до розгляду: в ухвалі від 04 листопада 2022 року при відкритті провадження у справі (а.с. 51) та в ухвалі від 02 лютого 2023 року (а.с. 62-63). Ці ухвали направлялись судом першої інстанції через засоби поштового зв`язку та отримані представником позивача 20 лютого 2023 року. Між тим вимоги суду залишилися без відповіді. Про ці обставини суд першої інстанції зазначає в судовому рішенні.

Аргументи апеляційної скарги про те, що відповідачу було надано послуги з кредитування дистанційно та всі документи, у тому числі, умови та правила надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, тарифи підписані електронним цифровим підписом відповідачки та отримані нею у мобільному додатку Monobank не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до пункту 23 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» (в редакції на час виникнення правовідносин сторін) кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.

Пунктом 24 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що кваліфікований надавач електронних довірчих послуг - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, фізична особа - підприємець, яка надає одну або більше електронних довірчих послуг, діяльність якої відповідає вимогам цього Закону та відомості про яку внесені до Довірчого списку.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» довірчий список - перелік кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг та інформації про послуги, що ними надаються.

Приписами статті 35 Закону України «Про електронні довірчі послуги» центральний засвідчувальний орган впроваджує, підтримує в актуальному стані та публікує на своєму офіційному веб-сайті Довірчий список, в якому міститься інформація про кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг разом з інформацією про кваліфіковані електронні довірчі послуги, які вони надають.

Довірчий список повинен впроваджуватися, підтримуватися в актуальному стані та публікуватися в безпечному режимі з обов`язковим додаванням електронної печатки центрального засвідчуваного органу у вигляді, придатному для автоматичної обробки.

Інформація, що міститься у Довірчому списку, є відкритою. Обов`язкові вимоги до Довірчого списку встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок ведення Довірчого списку затверджується головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері електронних довірчих послуг.

За інформацією з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг.

Отже, аргументи апеляційної скарги про надання відповідачці банківських послуг із застосуванням електронного цифрового підпису є безпідставними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом позову та апеляційної скарги слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 13 червня 2023 року.