Справа № 569/129/23
УХВАЛА

13 червня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі головуючої судді Галінської В.В., при секретарі Калентинець Т.В. розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді Рівненського міського суду Рівненської області Галінської В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна,

Встановив:

12 червня 2023 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді.

Свою заяву про відвід заявник обґрунтовує тим, що головуюча суддя постійно ухилялася від виконання свого обов`язку забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема щодо вирішення питання про вступ у справу інших осіб. Так, представником відповідача до суду було подано вмотивоване клопотання про залучення до участі у справі №569/129/23 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради. Проте головуюча не спрямувала розгляд цього клопотання на вирішення в нарадчій кімнаті, серед яких основним є питання про права малолітньої дитини, а заслухавши голослівну думку представника позивача на кшталт, права дитини не порушено, а відповідач взагалі проживає в гуртожитку, ухилилась від дослідження зазначених обставин, безпідставно відмовивши у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі №569/129/23 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради. Окрім того, адвокатом Грабовським В.А. надано до Рівненського міського суду неналежні та недопустимі докази на підтвердження повноважень, як представника ОСОБА_3 , під час розгляду справи №569/129/23 про що було оголошено в судовому засіданні 06.06.2023р. та письмово долучено до матеріалів справи відповідне клопотання. Однак головуюча вчергове безпідставно відмовила у задоволенні клопотання, легалізувавши цим у такий спосіб представництво позивачки в особі адвоката Грабовського В. А. у цій справі. Вважає, що нинішній склад суду під головуванням судді Галінської В.В. не взмозі об`єктивно та неупереджено дослідити докази у справі, а відмова у задоволенні вказаних вище клопотань свідчить про неоправдані амбіції та упередженість судді.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши заяву про відвід, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сімї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до роз"яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

У разі незгоди особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи сторона має право оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанції, незгоду з судовим рішенням сторона по справі має право викласти в апеляційній чи касаційній скарзі.

Вирішуючи питання по суті заяви, суд зауважує, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована. Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте право на відвід не являється абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Ознайомившись з викладеними в заяві про відвід судді доводами, котрі належним чином не обґрунтовані та не підтверджені жодними доказами та враховуючи, що передбачені ст. 36 ЦПК України підстави для відводу відсутні, заявник не зазначив та не довів доказами наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді і фактично висловлює свою незгоду із процесуальними рішеннями судді щодо відмови в задоволенні його клопотань, суд вважає заяву про відвід судді безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.36,39,40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відвід судді Рівненського міського суду Рівненської області Галінської В.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -