РІШЕННЯ

Іменем України

30.11.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Кондрашин В.Р.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради, з участю третьої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер Олени Любомирівни про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому після подання заяви про уточнення позовних вимог, просить визначити ОСОБА_3 додатковий строк протягом 3 (трьох) місяців, достатній для подання заяви про прийняття спадщини Капелюжної смерті ОСОБА_4 , а саме квартири АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_4 , яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 .Мати позивача за свого життя склала заповіт, який зареєстрований у спадковому реєстрі за номером 54286537 від 21.03.2013 та посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, відповідно до якого, ОСОБА_4 заповіла своєму синові ОСОБА_3 усе належне їй на праві приватної власності майно, зокрема на частку квартири АДРЕСА_1 .

Відтак, після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається із частки квартири АДРЕСА_1 .

06.07.2023 року позивач, для оформлення спадкових прав на квартиру матері, звернувся до приватного нотаріуса, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири АДРЕСА_1 .

Відтак, після звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, з метою оформлення спадкового майна, що залишилось після смерті матері позивач дізнався, що ним пропущений встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та для підтвердження цього прав, як спадкоємця за законом першої черги. Зазначає, що строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений з поважних причин у зв`язку з тим, позивач з 2015 року проживає у Республіці Польща, де працевлаштований фахівцем з маркетингу та торгівлі в організації UKITRANS SP. Z OO, та з 01.03.2023 р. по 06.07.2023 р. ОСОБА_3 перебував у службових відрядженнях сукупно 78 днів, ці поїздки відбувались як в межах країни Республіка Польща, так і за її межами, а саме: Чехія, Франція, Німеччина, Італія, Латвія, які є діючими партнерами компанії-роботодавця позивача, а також з 10.05.2023 року по 24.05.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Крім цього, позивач не міг скористуватися своїм правом на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у 6-місячний, оскільки ОСОБА_3 не був обізнаний про зміни порядку спадкування в частині строку на прийняття спадщини та те, що існувала велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, а також сфера професійної діяльності позивача та його працевлаштованість в іноземній компанії зумовлювало його постійну відсутність в Україні та регулярні відрядження по інших державах. У зв`язку з чим, просить уточнений позов задоволити.

Ухвалою судді від 16.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.10.2023 року витребувані по справі докази.

Враховуючи, що судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, а також враховуючи згоду представників сторін, ухвалою суду від 30.11.2023 року, постановленої не виходячи до нарадчої кімнати, закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в той самий день після закінчення підготовчого судового засідання - 30.11.2023 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, надала аналогічні пояснення викладеним в позовній заяві та до заяви про уточнення позовних вимог. Просила позов задоволити, а також вказала, що не заперечує щодо залишення судових витрат за позивачем.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не заперечила та зазначила, що враховуючи, що є заповіт складений спадкодавця на позивача та те, що позивач знаходиться у Республіці Польща, а тому просила суд винести законне рішення по даній справі, а також просила судові витрати залишити за позивачем.

Третя особа в судове засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи.

За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності третьої особи на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються уточненні позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.10.2022 року(а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно частка квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією

Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_2 від 23.03.1995 року, яке видано виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів та копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 337916490 від 04.07.2023 року(а.с.14,16)

ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3 ,що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 10.01.1973 р.н.(а.с.13).

За свого життя ОСОБА_4 склала заповіт 21.03.2013 року, який посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №№4-325(а.с.15), відповідно до якого, ОСОБА_4 заповіла своєму синові ОСОБА_3 , належне її на праві приватної власності майно, в тому числі і частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповіддю приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер Олени Любомирівни від 27.10.2023 року вих. №663/01-16 на дану на ухвалу суду від 12.12.2023 року стверджується, що приватним нотаріусом Майхер О.Л. 06.07.2023 року за вих. №396/01-16 на звернення гр. ОСОБА_3 (вх. №55/01-16 від 04.07.2023 року) щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 надано відповідь про звернення із позовом до суду з метою реалізації своїх спадкових прав у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_3 пропустив строк у шість місяців для прийняття спадщини та не був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем згідно вимог ст.1270 ЦК України. Тому, копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 надати не може, оскільки вона приватним нотаріусом не заводилась.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За загальними нормами про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Норми частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Так, статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відтак, позивач звернувся до приватного нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом 04 липня 2022 року.

06 липня 2023 року за вих. №396/01-16 листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер Олени Любомирівни, позивачу було відмовлено у реалізації права на спадкування, оскільки останній пропустив строк у шість місяців для прийняття спадщини та не був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем згідно вимог ст.1270 ЦК України.

Згідно з п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України 26.09.2012 року по справі №6-85цс-12 зазначається, що правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року у справі 6-167цс12, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежало виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийнята спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Той факт, що позивач з 2015 року по теперішній час проживає у Республіці Польща, де працевлаштований фахівцем з маркетингу та торгівлі в організації UKITRANS SP. Z OO, а також те, що з 01.03.2023 р. по 06.07.2023 р. позивач перебував у службових відрядженнях сукупно 78 днів, ці поїздки відбувались як в межах країни Республіка Польща, так і за її межами, а саме: Чехія, Франція, Німеччина, Італія, Латвія, які є діючими партнерами компанії-роботодавця позивача, а також те, що з 10.05.2023 року по 24.05.2023 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджуєтьсязасвідченим перекладом карти проживання позивача у Республіці Польща RP8172947, засвідченим перекладом довідки, виданої компанією UKITRANS SP. Z OO від 07.07.2023 року та засвідченим перекладом довідки від 13.05.2023 року, виданої закладом охорони здоров`я міста Переворськ,Республіка Польща(а.с.30-41), свідчить про об`єктивну неможливість та наявність перешкод у позивача для вчинення ним дій по поданню до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті матері у строк встановлений статтею 1270 ЦК України.

Таким чином, причини пропуску строку на прийняття спадщини наведені представником позивача є поважними.

Зважаючи на дану обставину, суд визнає поважним пропуск позивачем строку для прийняття спадщини. Беручи до уваги, що пропущення позивачем строку для прийняття спадщини сталося з поважної причини, суд вважає, що йому необхідно визначити додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до першого речення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 р. передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з метою захисту порушених майнових прав позивача слід задовольнити позов повністю.

Судові витрати залишити за позивачем, з огляду на те, що спір виник внаслідок дій позивача та те, що представник позивача у судовому засіданні зазначила, що вона не заперечує щодо залишення таких за позивачем.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк у 3(три) місяці з дня набрання даним рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Львівська міська рада, , місцезнаходження: м. Львів пл. Ринок, 1.

Третя особа Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Майхер Олена Любомирівна, місцезнаходження:. м. Львів вул. Б. Лепкого, 4/1.

Повний текст судового рішення складено - 11.12.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.