УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 331/1959/20

провадження № 61-14744ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2023 рокуу складі колегії суддів: Гончар М. С., Маловічко С. В., Подліянової Г.С.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року в частині вирішення позову про стягнення процентів за користування позикою у розмірі 10 477,53 грн, стягнення загальної суми заборгованості у розмірі 53 436,12 грн змінено; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 проценти за користування договором позики від 25 липня 2019 року у розмірі 4 182,44 грн, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 25 липня 2019 року у розмірі 47 141,03 грн, в іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 593,17 грн з кожного по 296,58 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, 08 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_2 в особі представника Іванісова В. С. подав апеляційну скаргу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі.

Ухвалою апеляційного суду від 08 серпня 2023 року вказану справу витребувано у Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

25 серпня 2023 року вищезазначена справа надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 28 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника Іванісова В. С. , на рішення суду першої інстанції у цій справі залишено без руху із наданням апелянту строку для усунення недоліків, зокрема: для надання суду апеляційної інстанції заяви із зазначенням інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року у цій справі в межах строку, встановленого судом. Попереджено, що у випадку невиконання зазначених вимог до апеляційної скарги будуть застосовані правила статті 357-358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

07 вересня 2023 року, тобто у встановлений апеляційним судом строк, від представника ОСОБА_2 - адвоката Іванісова В. С. через підсистему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2023 року у задоволенні заяв ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 відмовлено.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що заявником не усунуто недоліків вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, не наведено інших поважних причин для поновлення скаржнику строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, причини, зазначені в заяві вже визнані апеляційним судом неповажними ухвалою апеляційного суду від 28 серпня 2023 року. Водночас апеляційний суд зазначив, що заявник пропустив 1 (один) рік з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення, проте визначених пунктами 1, 2 виключних підстав не зазначив.

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2023 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, поза увагою суду стали обставини, на які вона посилалася при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, для усунення недоліків, зокрема сплати судового збору.

У строк, визначений в ухвалі заявник усунув недоліки касаційної скарги.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_2 , зміст ухвали Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд зазначив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у цій справі ухвалено 10 листопада 2020 року, а повний текст рішення складено 10 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу заявник подав до апеляційного суду 08 серпня 2023 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Водночас, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що копію оскаржуваного рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 отримав 26 листопада 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах цієї справи. Крім того, відповідач ОСОБА_2 особисто приймав участь у судовому засіданні у цій справі 10 листопада 2020 року, в якому й було ухвалено оскаржуване рішення судом першої інстанції, а також відповідач ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд цієї справи апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду першої інстанції у цій справі. Відтак, суд визнав вказані ОСОБА_2 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої неповажними.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції констатував, що апеляційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2020 року ОСОБА_2 після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, при цьому на виконання вимог ухвали від 28 серпня 2023 року не навів обставин, передбачених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків з огляду на таке.

Питання про поновлення строку для вчинення процесуальної дії вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»).

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Обов`язок доказування і подання доказів визначено статтею 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Ураховуючи те, що апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не обґрунтовано та не надано належних доказів обставин, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, а переоцінка наданих суду апеляційної інстанції доказів не належить до компетенції суду касаційної інстанції, Верховний Суд вважає, що відповідні доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2023 рокувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак