Справа № 471/969/22
Провадження №2/471/43/23
Номер рядка звіту 67
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Братський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення із актового запису про народження відомостей про батьківство,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Братський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області про виключення із актового запису про народження відомостей про батька.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем почали зустрічатися у 2007 році, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач народила сина ОСОБА_6 та сказала, що це його дитина. Однак відомості щодо батька дитини були внесені за заявою матері. В подальшому, оскільки він та відповідач не були одружені, позивач звернувся до органів ДРАЦ із заявою про реєстрацію дитини де зазначив, що він є батьком ОСОБА_6 . Також у них з відповідачем народилося ще двоє синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З відповідачем вони уклали шлюб лише 10.07.2014 року. Однак, у зв`язку з тим, що подружнє життя не склалося, рішенням суду від 07.06.2018 року шлюб між ними було розірвано. Під час розгляду справи щодо зменшення розміру аліментів ОСОБА_4 повідомила позивачу, що він не є батьком старшого сина ОСОБА_6 . Після чого у нього виникли сумніви щодо батьківства двох інших синів. Тому він звернувся до суду із вказаним позовом та просить виключити запис про його батьківство з запису про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час судового засідання позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовні заяві, зазначив, що підставою звернення до суду стало те, що діти не вважають його своїм батьком про що вони йому повідомили особисто. Також зазначив, що до вересня 2008 року навчався в Очаківській школі-інтернаті та на канікули приїздив до смт. Братське де і познайомився з відповідачем та згодом у них народилася дитина.

Представник позивача також вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зазначила, що за результатами проведеної експертизи встановлено, що позивач не є біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В момент реєстрації себе батьком дитини, позивач не знав, що не є його біологічним батьком, цей факт також підтверджено показами свідків.

Відповідачка під час судового засідання суду пояснила, що познайомилася з позивачем восени 2008 року, на той час у неї вже народився син ОСОБА_6 . ОСОБА_3 знав, що у неї є дитина. У них виникли стосунки, згодом народилося спільних двоє синів, батьком яких за заявою було записано позивача, оскільки на момент народження дітей вони не перебували у шлюбі. Після народження дітей вони зареєстрували шлюб, однак подружнє життя не склалося та вони розлучилися. Про те, що ОСОБА_6 не є сином ОСОБА_3 , позивач знав, тому позовні вимоги його є необґрунтованими.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надав суду відзив, який підтримав під час судового розгляду справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, до суду надіслав письмові пояснення.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно свідоцтв про народження (повторних) ОСОБА_3 є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк..с.6-8). Відомості щодо батька записані відповідно до ст.. 126 СК України (арк..с. 9-11).

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 07.02.2023 року у справі призначено судову медичну молекулярно-генетичну експертизу.

Згідно висновку експерта № 103-36-2023 за результатами експертизи встановлено наступне: «Молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 практично доведено. Біологічне батьківство ОСОБА_3 відносно ОСОБА_9 виключається».

В своєму позові позивач зазначає, що в момент реєстрації дітей він вважав себе батьком трьох синів, про те, що він не є батьком сина ОСОБА_6 йому повідомила відповідачка вже після розлучення.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК України).

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (частина п`ята статті 136 СК України).

Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

ЄСПЛ у справі «Йевремович проти Сербії» зазначив, що відповідно до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі.»

Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (статті 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Суд зазначає, що зміст предмета доказування залежить від особливостей категорії справи; предмет доказування у справі про оспорювання батьківства визначається нормами матеріального права, а саме статтею 136 СК України.

Предметом доказування у спорі про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини (позивачем), є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, а також необізнаність позивача в момент реєстрації, що він не є біологічним батьком дитини.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зауважує, що сторона, яка оспорює батьківство, має надати всі необхідні докази, оскільки тягар доказування лежить саме на цій особі.

Отже, позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що він не є батьком дитини, а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини другої статті 77, статті 81 ЦПК України відповідачка має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Отже, якщо позивач стверджує, що в момент реєстрації себе батьком дитини не знав, що не є її батьком, то відповідачка має надати докази на спростування таких тверджень.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: "доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження дитини від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дитини у квартирі батьків позивача, визнання позивачем дитини своєю".

Слід зазначити, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним із доказів, які повинні бути оцінені судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У справах щодо оспорювання батьківства значення мають фактичні дані, які підтверджують відсутність кровного споріднення та необізнаність про цей факт батька в момент реєстрації себе батьком дитини.

У справі що розглядається відповідачка не заперечує того факту, що позивач не є батьком неповнолітнього ОСОБА_9 , однак зазначає, що в момент реєстрації сина ОСОБА_6 , позивач знав, що він не його біологічним батьком.

Позивач же вказує, що з відповідачкою познайомився у 2007 році та з цього часу почали спілкуватися. У лютому 2008 року відповідачка народила дитину, відомості щодо батьківства якої спочатку були записані за слів матері, а згодом, оскільки сторони бажали створити сім`ю вони разом звернулися до органів ДРАЦ де позивач зазначив, що він є батьком хлопчика.

Представник відповідача під час судового засідання заперечив той факт, що позивач познайомився з відповідачкою у 2007 році. Зазначив, що сторони познайомилися у вересні 2008 року під час навчання у ПТУ № 17 смт. Братське, на момент знайомства у відповідачки вже була дитина, син ОСОБА_6 , про це було відомо позивачу. Таким чином позивач звертаючись до органів ДРАЦ із заявою про реєстрацію дитини вже був обізнаний, що він не є його батьком.

З такою позицією представника відповідача суд погоджується з огляну на наступне.

Відповідно до довідки від 25.01.2023 року № 6 Очаківської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 навчався у школі з 11.12.2002 року по 01.09.2008 року, мав статус дитини позбавленої батьківського піклування і знаходився на повному державному забезпеченні. В закладі перебував цілодобово (арк..с. 37).

Згідно довідки № 64-з від 27.01.2023 року ПТУ № 17, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 навчався у закладі за професією «Штукатур, лицювальник-плиточник» у період з 01.09.2008 року по 25.06.2011 року (арк..с. 39).

В рішенні суду за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_12 про зменшення розміру аліментів, зазначено наступне «представник позивача зазначила, що позивач не бажає ухилятися від сплати аліментів, але його рідних дітей тільки два сина, у нього змінився майновий стан і він не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі». В цьому ж рішенні суду зазначено, що відповідач ОСОБА_13 вказала «позивач добровільно визнав дитину, дав їй своє прізвище, а тому він не може від неї відмовитися» (арк..с. 41). Ці факти, встановленні рішенням суду, стороною позивача не спростовувалися.

Допитана під час судового засідання свідок ОСОБА_14 суду повідомила, що вона є подругою відповідачки ОСОБА_4 . Позивач та відповідачка познайомилися під час навчання в Братському ПТУ № 17 приблизно у жовтні 2008 року. До цього часу вони знайомі не були. Вони почали зустрічатися, а мешкати разом вони почали приблизно у квітні-травні 2009 року. На момент знайомства у ОСОБА_15 вже був син ОСОБА_6 про це було відомо позивачу.

Допитана під час судового засідання свідок ОСОБА_16 суду показала, що ОСОБА_3 з 2002 року по 2008 рік навчався в Очаківській школі-інтернаті, вона на той час працювала в школі на посаді заступника директора з виховної роботи. ОСОБА_17 не залишав територію школи самостійно, лише тільки під супроводом вихователя. За період навчання ОСОБА_3 його родичі до нього не приїжджали. Після закінчення навчання у школі, ОСОБА_3 з вересня 2008 року навчався в ПТУ № 17 в смт. Братське. Документи на його влаштування до ПТУ № 17 відвозив вихователь. Пізніше, у 2010 році ОСОБА_3 приїжджав до школи на зустріч випускників з дівчиною.

Допитаний за клопотанням сторони позивача свідок ОСОБА_18 суду показав, що він проживає разом з матір`ю позивача в с. Іванівка, Вознесенського (Братського) району. ОСОБА_17 під час навчання приїжджав до них у село днів на десять, на канікули. Приблизно у 2007 році він познайомив їх з дружиною, ОСОБА_19 . Чи була у неї на той час дитина свідок не знає.

Однак до таких показів свідка, щодо часу знайомства його з відповідачкою, суд відноситься критично, оскільки свідок вказав приблизний рік знайомства.

Таким чином, дослідивши всі надані докази, вислухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено того факту, що в момент реєстрації дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , він не знав про відсутність між ними кровного споріднення, оскільки знайомство між ними відбуло вже після народження дитини, а саме восени 2008 року.

Щодо позовних вимог про виключення з актового запису відомостей про батьківство ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 то фактично ці позовні вимоги позивачем не підтримувалися, однак заяв про зменшення позовних вимог суду надано не було.

За такого, суд вважає що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню в повному об`ємі.

Представником відповідача заявлено вимогу щодо відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на пальне.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо)

На обгрунтування свої витрат представником надано чеки на пальне на суму 3460,36 грн., однак детельного розрахунку цих витрат ним суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні цієї вимоги.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Братський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення із актового запису про народження відомостей про батьківство- відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Позивач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Братський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місце знаходження, вул. Миру, 115, смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2023 року.

СуддяІ.Б. Гукова