Справа № 161/9541/23 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/1139/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Бовчалюк З. А.,

секретар с/з Черняк О. В.,

з участю:

представника позивачки адвоката Ткачука М. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Книш Вікторії Анатоліївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, Державне підприємство «Сетам», приватний виконавець Пирога Сергій Степанович, про визнання недійсними свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування майна із чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Ткачука Максима Леонтійовича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року позивачка звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 вересня 2011 року, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 953863 від 16 грудня 2011 року вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :02:001:3882, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яка знаходиться в с. Гаразджа Луцького району Волинської області.

Попереднім власником зазначеної земельної ділянки був ОСОБА_3 , який 14 вересня 2011 року уклав з нею договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки.

ОСОБА_1 також зазначала, що у квітні цього року її син ОСОБА_4 з?ясував, що її власна земельна ділянка самовільно зайнята і на ній розпочато будівництво.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 квітня 2023 року № 329003030 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:3882 двічі переоформлялося. Спочатку ТзОВ «Вердикт Капітал» було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися, від 09 липня 2020 року серія та номер 660, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:3882. Пізніше 01 жовтня 2020 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки.

Позивачка вважає, що видане приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Книш В. А. свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися, від 09 липня 2020 року серія та номер 660, а також укладений між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01 жовтня 2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Книш В. А. за № 911, є недійсними.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд визнати недійсними свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, договір купівлі-продажу земельної ділянки та витребувати майно з чужого незаконного володіння.

16 жовтня 2023 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ткачук М. Л. подав заяву про відвід судді Ковтуненка В. В.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2023 року заява представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Ткачука М. Л. про відвід судді залишена без розгляду.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, представник позивачки ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відвід судді Ковтуненка В. В.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Ткачук М. Л. просив апеляційну скаргу задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Колегія суддів доходить висновку про закриття апеляційного провадження у цій справі з таких підстав.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід у переліку ухвал, визначених частиною першою цієї статті, відсутня, тому окремо від рішення суду ця ухвала не може бути оскаржена.

Відповідно до частини 2 статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга подана на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2023 року про залишення заяви про відвід судді без розгляду, як така, що подана повторно з підстав, розглянутих раніше.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право на апеляційне оскарження ухвал суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно пункту «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині 1 статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини 5 статті 357 ЦПК України.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17.

Згідно пункту 4 частини 5 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до принципів, викладених у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 7 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку», питання помилково відкритого апеляційного провадження вирішується шляхом постановлення ухвали про його закриття за такою скаргою.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Ткачука М. Л. на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2023 року про залишення заяви про відвід судді без розгляду слід закрити, як помилково відкрите.

Керуючись статтями 353, 357, 368 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Максима Леонтійовича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Книш Вікторії Анатоліївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, - Державне підприємство «Сетам», приватний виконавець Пирога Сергій Степанович, про визнання недійсними свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, договору купівлі-продажу земельної ділянки та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді