Дата документу 05.12.2023 Справа № 336/6893/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6893/23 Головуючий у І інстанції: Боєв Є.С.
Провадження № 22-з/807/218/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
05 грудня 2023 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого: Полякова О.З.,
суддів: Крилової О.В.,
секретар: Бєлова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»,-
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ТОВ «Укрдебт Плюс».
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2023 рокуу задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2023 року вказану апеляційну скаргу задоволено. Прийнято у цій справі нову постанову про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ТОВ «Укрдебт Плюс».
Стягнуто з Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.
24 листопада 2023 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д.М. про ухвалення додаткового рішення у цій справі, у якій заявник просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу, яких він зазнав у суді першої інстанції, в розмірі 9000 грн, та в суді апеляційної інстанції - в розмірі 2000 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 під час розгляду справи користувався правовою допомогою адвоката, вартість якої в суді першої інстанції склала 9000 грн, апеляційної інстанції - 2000 грн.
В обґрунтування витрат на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9000 грн, заявник надав до суду копію Договору про надання правової допомоги і здійснення представництва № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року, укладеного між адвокатом Ямою Д.М. та ОСОБА_1 (а.с. 23), п. 3 якого, зокрема, визначено, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі та у строки, зазначені в Додатку № 1 до цього Договору; ордер на надання правничої (правової допомоги) Серія АР № 1135389 від 10 серпня 2023 року (а.с. 24), акт передачі-приймання послуг від 01 вересня 2023 року у справі № 336/3578/14-ц до Договору № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року, підписаний адвокатом Яма Д.М. та замовником ОСОБА_1 , у якому визначено найменування, дату надання та вартість таких послуг: складання скарги - 17 липня 223 року - 1000 грн, участь в судових засіданнях 10 серпня 2023 року та 01 вересня 2023 року - по 1000 грн, платіж у разі задоволення вимог - 6000 грн. Також в акті зазначено, що ОСОБА_1 підтверджує факт надання послуг і відсутність претензій щодо їх кількості та якості. Цей акт є достатньою підставою для визначення обсягу і вартості наданих послуг з метою їх подальшого відшкодування на підставі судового рішення (а.с. 69). Крім того надано квитанцію прибуткового касового ордера № б/н від 01 вересня 2023 року, відповідно до якої адвокат прийняв від ОСОБА_1 за Договором № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року 9000 грн (а.с. 70).
На підтвердження витрат, понесених на правову допомогу в апеляційному суді до апеляційної скарги адвокат Яма Д.М. надав: копію Акта приймання-передачі послуг до Договору № 484-ц-2023 від 17.07.2023 (а.с. 131), відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв, а адвокат Яма Д.М. виконав такі послуги: участь в судовому засіданні в Запорізькому апеляційному суді 21.11.2023; вартість: 2000 грн та квитанцію прибутково касового ордеру № б/н від 23.11.2023, відповідно до якої адвокат Яма Д.М. прийняв від ОСОБА_1 2000 грн за договором № 484-ц-2023 від 17.07.2023.
05 грудня 2023 року до апеляційного суду надійшла заява ТОВ «Укрдебт Плюс» про розгляд справи за відсутності представника товариства.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 142-144, 151-153), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.
Перевіривши доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).
В обґрунтування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9000 грн, заявник надав до суду копію Договору про надання правової допомоги і здійснення представництва № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року, укладеного між адвокатом Ямою Д.М. та ОСОБА_1 (а.с. 23), п. 3 якого, зокрема, визначено, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі та у строки, зазначені в Додатку № 1 до цього Договору; ордер на надання правничої (правової допомоги) Серія АР № 1135389 від 10 серпня 2023 року (а.с. 24), акт передачі-приймання послуг від 01 вересня 2023 року у справі № 336/3578/14-ц до Договору № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року, підписаний адвокатом Яма Д.М. та замовником ОСОБА_1 , у якому визначено найменування, дату надання та вартість таких послуг: складання скарги - 17 липня 223 року - 1000 грн, участь в судових засіданнях 10 серпня 2023 року та 01 вересня 2023 року - по 1000 грн, платіж у разі задоволення вимог - 6000 грн. Також в акті зазначено, що ОСОБА_1 підтверджує факт надання послуг і відсутність претензій щодо їх кількості та якості. Цей акт є достатньою підставою для визначення обсягу і вартості наданих послуг з метою їх подальшого відшкодування на підставі судового рішення (а.с. 69). Крім того надано квитанцію прибуткового касового ордера № б/н від 01 вересня 2023 року, відповідно до якої адвокат прийняв від ОСОБА_1 за Договором № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року 9000 грн (а.с. 70).
На підтвердження витрат, понесених на правову допомогу в апеляційному суді до апеляційної скарги адвокат Яма Д.М. надав: копію Акта приймання-передачі послуг до Договору № 484-ц-2023 від 17.07.2023 (а.с. 131), відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв, а адвокат Яма Д.М. виконав такі послуги: участь в судовому засіданні в Запорізькому апеляційному суді 21.11.2023; вартість: 2000 грн та квитанцію прибутково касового ордеру № б/н від 23.11.2023, відповідно до якої адвокат Яма Д.М. прийняв від ОСОБА_1 2000 грн за договором № 484-ц-2023 від 17.07.2023.
Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку про необхідність зменшення суми, визначеної адвокатом з 9000 грн до 3000 грн, оскільки докази фактично понесених витрат саме в такому розмірі, як просив представник скаржника, не є підтвердженими і неминучими, отже, відсутні підстави для їх відшкодування саме у визначеному адвокатом скаржника розмірі. При цьому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу, яких зазнав скаржник під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн є співмірним і підтвердженим, а відшкодування витрат на правову допомогу в загальному розмірі 5000 грн забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами учасників у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
Враховуючи зазначені обставини, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити заяву представника скаржника у цій справі та ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат, а саме - витрат на правову допомогу в загальному розмірі 5000 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И ЛА :
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»- задовольнити частково.
Прийняти у цій справі додаткову постанову про стягнення витрат на правову допомогу.
Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 3000 (три тисячі) гривень та витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у цій справі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, а всього стягнути: 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 13 грудня 2023 року.
Судді:
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6893/23 Головуючий у І інстанції: Боєв Є.С.
Провадження № 22-з/807/218/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
05 грудня 2023 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого: Полякова О.З.,
суддів: Крилової О.В.,
секретар: Бєлова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»,-
В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ТОВ «Укрдебт Плюс».
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2023 рокуу задоволенні скарги відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 листопада 2023 року вказану апеляційну скаргу задоволено. Прийнято у цій справі нову постанову про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ТОВ «Укрдебт Плюс».
Стягнуто з Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.
24 листопада 2023 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Д.М. про ухвалення додаткового рішення у цій справі, у якій заявник просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу, яких він зазнав у суді першої інстанції, в розмірі 9000 грн, та в суді апеляційної інстанції - в розмірі 2000 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 під час розгляду справи користувався правовою допомогою адвоката, вартість якої в суді першої інстанції склала 9000 грн, апеляційної інстанції - 2000 грн.
В обґрунтування витрат на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9000 грн, заявник надав до суду копію Договору про надання правової допомоги і здійснення представництва № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року, укладеного між адвокатом Ямою Д.М. та ОСОБА_1 (а.с. 23), п. 3 якого, зокрема, визначено, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі та у строки, зазначені в Додатку № 1 до цього Договору; ордер на надання правничої (правової допомоги) Серія АР № 1135389 від 10 серпня 2023 року (а.с. 24), акт передачі-приймання послуг від 01 вересня 2023 року у справі № 336/3578/14-ц до Договору № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року, підписаний адвокатом Яма Д.М. та замовником ОСОБА_1 , у якому визначено найменування, дату надання та вартість таких послуг: складання скарги - 17 липня 223 року - 1000 грн, участь в судових засіданнях 10 серпня 2023 року та 01 вересня 2023 року - по 1000 грн, платіж у разі задоволення вимог - 6000 грн. Також в акті зазначено, що ОСОБА_1 підтверджує факт надання послуг і відсутність претензій щодо їх кількості та якості. Цей акт є достатньою підставою для визначення обсягу і вартості наданих послуг з метою їх подальшого відшкодування на підставі судового рішення (а.с. 69). Крім того надано квитанцію прибуткового касового ордера № б/н від 01 вересня 2023 року, відповідно до якої адвокат прийняв від ОСОБА_1 за Договором № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року 9000 грн (а.с. 70).
На підтвердження витрат, понесених на правову допомогу в апеляційному суді до апеляційної скарги адвокат Яма Д.М. надав: копію Акта приймання-передачі послуг до Договору № 484-ц-2023 від 17.07.2023 (а.с. 131), відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв, а адвокат Яма Д.М. виконав такі послуги: участь в судовому засіданні в Запорізькому апеляційному суді 21.11.2023; вартість: 2000 грн та квитанцію прибутково касового ордеру № б/н від 23.11.2023, відповідно до якої адвокат Яма Д.М. прийняв від ОСОБА_1 2000 грн за договором № 484-ц-2023 від 17.07.2023.
05 грудня 2023 року до апеляційного суду надійшла заява ТОВ «Укрдебт Плюс» про розгляд справи за відсутності представника товариства.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 142-144, 151-153), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.
Перевіривши доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).
В обґрунтування витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9000 грн, заявник надав до суду копію Договору про надання правової допомоги і здійснення представництва № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року, укладеного між адвокатом Ямою Д.М. та ОСОБА_1 (а.с. 23), п. 3 якого, зокрема, визначено, що клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар у розмірі та у строки, зазначені в Додатку № 1 до цього Договору; ордер на надання правничої (правової допомоги) Серія АР № 1135389 від 10 серпня 2023 року (а.с. 24), акт передачі-приймання послуг від 01 вересня 2023 року у справі № 336/3578/14-ц до Договору № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року, підписаний адвокатом Яма Д.М. та замовником ОСОБА_1 , у якому визначено найменування, дату надання та вартість таких послуг: складання скарги - 17 липня 223 року - 1000 грн, участь в судових засіданнях 10 серпня 2023 року та 01 вересня 2023 року - по 1000 грн, платіж у разі задоволення вимог - 6000 грн. Також в акті зазначено, що ОСОБА_1 підтверджує факт надання послуг і відсутність претензій щодо їх кількості та якості. Цей акт є достатньою підставою для визначення обсягу і вартості наданих послуг з метою їх подальшого відшкодування на підставі судового рішення (а.с. 69). Крім того надано квитанцію прибуткового касового ордера № б/н від 01 вересня 2023 року, відповідно до якої адвокат прийняв від ОСОБА_1 за Договором № 484-ц-2023 від 17 липня 2023 року 9000 грн (а.с. 70).
На підтвердження витрат, понесених на правову допомогу в апеляційному суді до апеляційної скарги адвокат Яма Д.М. надав: копію Акта приймання-передачі послуг до Договору № 484-ц-2023 від 17.07.2023 (а.с. 131), відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв, а адвокат Яма Д.М. виконав такі послуги: участь в судовому засіданні в Запорізькому апеляційному суді 21.11.2023; вартість: 2000 грн та квитанцію прибутково касового ордеру № б/н від 23.11.2023, відповідно до якої адвокат Яма Д.М. прийняв від ОСОБА_1 2000 грн за договором № 484-ц-2023 від 17.07.2023.
Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку про необхідність зменшення суми, визначеної адвокатом з 9000 грн до 3000 грн, оскільки докази фактично понесених витрат саме в такому розмірі, як просив представник скаржника, не є підтвердженими і неминучими, отже, відсутні підстави для їх відшкодування саме у визначеному адвокатом скаржника розмірі. При цьому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу, яких зазнав скаржник під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн є співмірним і підтвердженим, а відшкодування витрат на правову допомогу в загальному розмірі 5000 грн забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами учасників у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
Враховуючи зазначені обставини, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити заяву представника скаржника у цій справі та ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат, а саме - витрат на правову допомогу в загальному розмірі 5000 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И ЛА :
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ями Дмитра Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»- задовольнити частково.
Прийняти у цій справі додаткову постанову про стягнення витрат на правову допомогу.
Стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 3000 (три тисячі) гривень та витрати на правову допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у цій справі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, а всього стягнути: 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 13 грудня 2023 року.
Судді: