ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 681/500/23

Провадження № 22-ц/4820/2145/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2023 року, суддя Горгулько Н.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів інспектор відділення поліції №1 (м. Броди) Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Матвіїв Павло Степанович, про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, (далі ГУНП в Львівській області), в якому просив стягнути з держави на його користь через Державну казначейську службу України 17730,10 грн. моральної шкоди, завданої незаконним рішенням інспектора відділення поліції №1 (м. Броди) Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Матвіїва П.С.

В обґрунтування вимог зазначив, що 16.09.2022 року інспектором відділення поліції №1 (м. Броди) Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області відносно нього було винесено постанову про, нібито, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Однак, рішенням Полонського районного суду Хмельницької від 25.11.2022 року постанову інспектора було скасовано, провадження у справі закрито.

Зазначив, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності йому завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що він змушений був доводити свою невинність у суді, що призвело до додаткових витрат на сплату судового збору та часу для оскарження зазначеної постанови інспектора.

Просив стягнути за рахунок коштів державного бюджету 17730,10 грн. моральної шкоди, нарахованої з розрахунку мінімальної заробітної плати у відповідності до порядку, встановленого Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», за період з дати винесення постанови інспектором до дати набрання законної сили судовим рішенням у справі про скасування цієї постанови як незаконної.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 03.10.2023 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 17938,70 грн. моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення, є доказом незаконності дій посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження.

При вирішенні питання щодо визначення розміру моральної шкоди з розрахунку мінімальної заробітної плати суд виходив з того, що законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. На думку суду, визначений таким чином розмір моральної шкоди не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.

В апеляційній скарзі ГУНП у Львівській області просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів скарги зазначило, що інспектор Матвіїв П.С. не здійснює оперативно-розшукової діяльності чи то досудового розслідування, тому положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» застосуванню до даних правовідносин не підлягають.

Позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди прийняттям скасованої судом постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а сам лише факт прийняття цієї постанови про такі обставини не свідчать.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 послався на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просив суд залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Учасники справи в судове засідання не викликалися в силу ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 16.09.2022 року інспектором відділення поліції №1 (м. Броди) Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Матвіївим П.С. прийнято постанову серії ЕАР №5901462 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення ним п. 8.5.1 ПДР, перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 25.11.2022 року у справі №681/897/22 постанову серії ЕАР №5901462 скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, рішення набрало законної сили 06.12.2022 року.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, на підставі статті 1174 ЦК України, відшкодовується державою.

Стаття 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачає відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди у розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Згідно з частиною 1 статті 4 вказаного Закону, відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18) зазначено, що статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №532/1243/16-ц, від 20.11.2019 року у справі №640/5211/17, від 05.02.2020 року у справі №640/16169/17, від 26.02.2020 року у справі №142/143/17, від 01.07.2020 року у справі №347/1977/17, від 22.07.2020 року у справі №303/7352/18, від 26.01.2022 року у справі №953/6561/20.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 25.11.2022 року у справі №681/897/22 постанову серії ЕАР №5901462 скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

За вказаних обставин, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, у цьому випадку застосуванню підлягає Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (постанова Верховного Суду від 26.04.2023 року у справі №308/3498/19).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Встановивши, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, суд дійшов правильного висновку про те, що у позивача виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Вважаючи доведеним позивачем факт наявності моральної шкоди, що завдана йому провадженням у справі про адміністративне правопорушення та полягає у душевних стражданнях, зміни звичного укладу життя на певний період часу, що зумовлене доведенням у суді своєї невинуватості, суд першої інстанції при визначенні розміру компенсації моральної не врахував принципів розумності та справедливості.

Приймаючи до уваги заподіяння позивачу душевних переживань у зв`язку із захистом своїх прав через незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим та обґрунтованим розміром відшкодування моральної шкоди, який не призведе до неправомірного збагачення позивача, є 5000 грн., а не 17730,10 грн., які визначив суд.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із урахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.04.2019 року у справі №236/893/17.

В той же час, посилання суду на те, що моральну шкоду позивачу слід обраховувати виходячи із розміру мінімальної заробітної плати є помилковим, оскільки позивач під слідством чи судом не перебував, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу була складена в день, який інспектором вказано як день фіксації правопорушення позивача, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на подане ГУНП в Львівській області клопотання, враховуючи, що апелянтом було сплачено 4026 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, в той час як апеляційна скарга подана в електронній формі і підлягало сплаті 3220,80 грн. судового збору, різниця у сумі 805,20 грн. підлягає поверненню ГУНП в Львівській області.

Відповідно до частини 7 статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, враховуючи, що апеляційна скарга задоволена частково, на 28,20% (5000 грн.:(17730,10 грн.:100), на користь апелянта слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 908,26 грн. судових витрат: (28,20%х3220,80 грн.:100% = 908,20 грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Львівській області задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Судовий збір в сумі 908,26 грн., сплачений Головним управлінням Національної поліції в Львівській області за подачу апеляційної скарги, компенсувати за рахунок Держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області повернути Головному управлінню Національної поліції в Львівській області з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у сумі 805,20 грн. за подання апеляційної скарги, відповідно до платіжної інструкції №6325 від 17.10.2023 року за реквізитами: Отримувач: ГУК у Хмел.обл/Хмельниц.мтг/22030101, р/р отримувача: UA0022775, код отримувача: 37971775, надавач платіжних послуг отримувача: Казначейство України, призначення платежу: судовий збір за позовом ОСОБА_1 по справі №681/500/23; Хмельницький апеляційний суд.

Роз`яснити Головному управлінню Національної поліції в Львівській області, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів та оригіналом квитанції, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С.Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова