КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/8051/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладений 25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , виданого на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №757/22651/15-ц за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Дельта Банк», про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ощадбанк», третя особа: ПАТ «Дельта Банк», про визнання договору поруки недійсним.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва 12.03.2016 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду України від 11.10.2017 року, первісний позов задоволено, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено. В ході розгляду зазначеної цивільної справи ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 02.02.2016 року вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на майно ОСОБА_1 , зокрема, на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 .

На виконання вказаної ухвали ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві 05.02.2016 року наклав арешт на майно боржника, в тому числі на вказаний транспортний засіб.

Вказував, що у 2018 році позивачу стало відомо, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2015 року спірний транспортний засіб відчужив ОСОБА_2 .

Вважає, що зазначений договір купівлі-продажу був укладений без наміру створення правових наслідків та лише з метою уникнення ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності за борговими зобов`язаннями у справі 757/22651/15-ц, що свідчить про його фіктивність.

Також позивач вказував про наявність підстав для визнання недійсним і скасування виданого на його підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Крім того, позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів, в якому просив:

- витребувати від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оригінал договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- витребувати від Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві оригінал (копію) договору купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного 25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та копії всіх наявних у Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві матеріалів (копії договорів, висновків про оцінку, документів про оплату, розрахунків тощо) стосовно транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 .

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Державний ощадний банк України» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що враховуючи те, що оспорюваний договір купівлі-продажу транспортного засобу від 25.12.2015 року ОСОБА_1 було укладено з ОСОБА_2 після подання AT «Ощадбанк» позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та витребування судом інформації про належні ОСОБА_1 транспортні засоби, свідчить про його укладення без наміру створення правових наслідків та лише з метою уникнення відповідачем ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності за борговими зобов`язаннями, що свідчить про фіктивність вказаного правочину, наявність підстав для визнання його недійсним та скасування, виданого на його підставі, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Вказаний вище висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №559/2577/16-ц та Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі №6-1873цс16.

Висновок Печерського районного суду м. Києва про те, що позивач не надав доказів того, у ОСОБА_1 немає іншого майна за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, а тому немає підстав стверджувати про те, що внаслідок укладення оспорюваного в цій справі договору відповідач перестав бути платоспроможним, спростовується копією постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4 від 17.05.2018 року, за яким ОСОБА_1 є боржником. Станом на дату подання вказаної апеляційної скарги виконавче провадження НОМЕР_4 триває і рішення Печерського районного суду у справі №757/1870/19-ц від 12.03.2016 року залишається невиконаним.

Крім того, обставини, що призвели до такого висновку Печерського районного суду м. Києва взагалі не досліджувались в судовому засіданні.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача з приводу фіктивності укладення оспорюваного договору такими, що ґрунтуються виключно на його припущеннях та не підтверджені відповідними доказами, а наявні у справі докази підтверджують факт реального настання правових наслідків, обумовлених договором купівлі-продажу транспортного засобу.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 25 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу за умовами якого продавець передав у власність покупця транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 (зазначений правочин у матеріалах справи відсутній, однак позивач та відповідач ОСОБА_1 не заперечували факт укладення цього правочину).

Листом Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 20.10.2019 року повідомлено суд, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неможливо надати через те, що такі документи зберігаються протягом трьох років.

Із відзиву представника ОСОБА_1 та згідно з результатами аналітичного пошуку транспортного засобу по «НАІС ДДАІ» МВС України від 06.12.2018 року відомо, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , 26.07.2016 року ОСОБА_2 відчужила ОСОБА_3 , який 08.09.2018 року відчужив його ОСОБА_4 , який в свою чергу 20.09.2018 року відчужив транспортний засіб ОСОБА_5 .

Також судом встановлено, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа №757/22651/15-ц за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ПАТ «Дельта Банк», про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ощадбанк», третя особа: ПАТ «Дельта Банк», про визнання договору поруки недійсним.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2016 року вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на майно відповідача за первісним позовом, зокрема, на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 .

Постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві від 05.02.2016 року ВП НОМЕР_5 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, в тому числі на вказаний транспортний засіб.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05.10.2016 року, позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року ухвалені в справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано й ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні первісного позову ПАТ «Ощадбанк». Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір поруки від 06.11.2014 року, укладений між ПАТ «Ощадбанк», ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим постановою державного виконавця Печерського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 01.06.2017 року знято арешт з майна, накладеного постановою від 05.02.2016 року.

Постановою Верховного Суду України від 11.10.2017 року рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.02.2017 року скасовано та залишено в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2016 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2018 року заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач ПАТ «Ощадбанк» посилався на те, що укладення відповідачами оспорюваного правочину під час перебування в провадженні суду позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості свідчить про те, що він укладений без наміру створення правових наслідків та лише з метою уникнення ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності за борговими зобов`язаннями, що свідчить про його фіктивність та вказує про наявність підстав для визнання його недійсним.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

За частиною п`ятою статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 234 ЦК України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Також, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним.

Звертаючись до суду із позовом про визнання правочину фіктивним, позивач повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша підстава, наприклад, передбачена статтею 228 ЦК України.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Отже, кваліфікуючими ознаками договору купівлі-продажу є передання (продаж) майна продавцем та оплата (прийняття) такого майна покупцем.

Встановлено, що 25 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу за умовами якого продавець передав у власність покупця транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу між відповідачами, а саме: 25.12.2015 року, не існувало рішення суду, яке набрало чинності, про стягнення заборгованості на користь банку та свідчило б про неможливість ОСОБА_1 на власний розсуд розпоряджатися своїм майном.

Крім того, суд вважав, що на момент укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_1 мав всі законні підстави для відчуження спірного транспортного засобу.

При цьому суд також враховував, що позивач не надав доказів того, що сторони оспорюваного правочину перебувають у родинних чи інших близьких стосунках, як і доказів наявності умислу в сторін на укладення фіктивного правочину.

Крім того, суд взяв до уваги те, що наявність у відповідача договірних зобов`язань перед третіми особами саме по собі не свідчить про те, що він не має права вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а саме: вчиняти будь-які правочини щодо цього майна.

Суд також вважав доводи позивача з приводу фіктивності укладення оспорюваного договору такими, що ґрунтуються виключно на його припущеннях та не підтверджені відповідними доказами, а наявні у справі докази підтверджують факт реального настання правових наслідків, обумовлених договором купівлі-продажу транспортного засобу.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на наступні обставини.

Як встановлено судом першої інстанції, оспорюваний договір купівлі-продажу транспортного засобу від 25.12.2015 року ОСОБА_1 було укладено з ОСОБА_2 після подання AT «Ощадбанк» позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та витребування судом інформації про належні ОСОБА_1 транспортні засоби, що свідчить про його укладення без наміру створення правових наслідків та лише з метою уникнення відповідачем ОСОБА_1 цивільно-правової відповідальності за борговими зобов`язаннями, що свідчить про фіктивність вказаного правочину, наявність підстав для визнання його недійсним та скасування, виданого на його підставі, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов АТ «Державний ощадний банк України» задовольнити. Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладений 25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , виданого на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» судовий збір за подання позовної заяви по 1 762 грн з кожного та за подання апеляційної скарги по 2 643 грн з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , укладений 25.12.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Скасувати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель: S 600, рік випуску 2009, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , виданого на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір за подання позовної заяви по 1 762 грн з кожного та за подання апеляційної скарги по 2 643 грн з кожного на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: