Дата документу 12.12.2023 Справа № 336/5073/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/5073/23 Головуючий у 1-й інстанції: Зарютін П.В.
Провадження №22-ц/807/2346/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову посилаються на те, що 16 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі по тексту ПАТ «Таскомбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі по тексту АТ «Таскомбанк») та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 113/4397879-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення Кредитного ліміту) (надалі - Кредитний договір), а кредитним продуктом «Кредитна картка» Велика п`ятірка» в рамках Пакету послуг «Кредитка», із встановленим кредитним лімітом 100000 грн на споживчі цілі, тип кредиту кредитна лінія, строк користування 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, процентна ставка за користування кредитом 43,2 % з 03 жовтня 2019 року.

Згідно з умовами вищезазначеної Заяви-договору, підписавши даний Договір Позичальник: акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-

сайті Банку: www.tascombank.com.ua. на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов Договору (з усіма змінами та доповненнями, які відбулися протягом дії цієї Заяви-договору); погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що надаються у зв`язку із обраним Пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднанням до Договору шляхом підписання цієї Заяви-договору, встановлюється відповідно до умов Договору та залежить від типу обраного ним Пакету послуг та кредитного продукту.

Підписавши зазначену Заяву-договір № 113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року, Позичальник підтвердив достовірність відомостей, відображених в Заяві-договорі, підтвердив Факт ознайомленості, обізнаності та розуміння публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього, надав свою згоду на те, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку згідно внутрішніх нормативних документів Банку та надав свою пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту.

Кошти за кредитним договором від 16 лютого 2018 року відповідачем отримано у передбачений кредитним договором спосіб, що підтверджується випискою, отже позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач умови кредитного договору не виконав, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом 16 березня 2023 року становить 169 856,57 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 100 425 грн, заборгованість за процентами 69 431,57 грн.

На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2023 року позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство «Таскомбанк» заборгованість за заявою-договором № 113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року в загальному розмірі 169 856,57 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 100 425 грн, заборгованість за процентами 69 431,57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство «Таскомбанк» судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2023 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість по тілу кредиту 86 094 грн, в іншій частині позову відмовити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було взято до уваги, що в Заяві-Договорі №113/4397879-СК не зазначено інформацію про суму кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитом у розмірі 43,2 % річних між сторонами не погоджувалася, позивачем не доведено, що кредитний ліміт був саме 100 000 грн, а наданий банком витяг з публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з огляду на її мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, тому відсутні підстави вважати, що при укладені договору з відповідачем АТ «Таскомбанк» дотрималося вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Апелянт визнає борг в розмірі 86 094 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів зауважує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу АТ «Такомбанк» було доставлено до його електронного кабінету 17 листопада 2023 року, про що свідчить довідка Запорізького апеляційного суду (а.с.198).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2023 року це 268400 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2684,00 грн (2684,00 грн х 100 = 268400 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 169 856,57 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових правовідносин та справи про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Відповідно до ч. 3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання по розгляд справи в порядку спрощеного або загального провадження суд враховує: ціну позову, значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес .

Апеляційний суд врахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволення позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується, тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог АТ «Таскомбанк», оскільки кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою по особовому рахунку, отже, кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Разом із тим відповідачем умови вищезазначеного Кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитися повністю не може, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 16 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» (далі по тексту ПАТ «Таскомбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі по тексту АТ «Таскомбанк») та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 113/4397879-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з можливістю встановлення Кредитного ліміту) (надалі - Кредитний договір), а кредитним продуктом «Кредитна картка» Велика п`ятірка», відповідно до умов якого відповідач акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua, на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєдналась до умов договору (з усіма змінами та доповненнями, що відбулися протягом дії цієї заяви-договору).

ОСОБА_1 просив банк відкрити поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів на її ім`я та оформити платіжну картку згідно з інформацією, наведеною у заяві на випуск електронного платіжного засобу. Також відповідач просив банк встановити на його поточний рахунок у гривні кредитний ліміт в рамках пакету послуг «Кредитка» для здійснення операцій за рахунком, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку, в межах якого він має право здійснювати операції за рахунок наданого банком кредиту та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку в розмірі та на умовах згідно інформації, наведеній у цій заяві-договорі, та на умовах визначених договором. При цьому зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі згідно з умовами договору.

Підписанням цієї заяви-договору відповідач підтвердив, що ця заява-договір є невід`ємною частиною договору та підтвердив, що він ознайомлений із змістом цієї заяви-договору, договору зі всіма додатками до нього та повністю з ними згоден. Умови заяви-договору та договору є зрозумілими для нього, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них відсутні.

В розділі 2 пункті 2 зазначено, що ця заява-договір оформлена (заповнено та підписано) у двох примірниках, по одному для клієнта та для АТ «Таскомбанк» та є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 у валюті гривні відповідно до пакету послуг «Кредитка», операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів, оформлення банківської платіжної картки (а. с. 9).

Відповідно до Заяви-договору № 113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року, на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки з можливістю встановленням на поточний рахунок у гривні кредитний ліміт в рамках Пакету послуг «Кредитка» для здійснення операцій за рахунком, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку, в межах якого відповідач має право здійснювати операції за рахунком наданого Банком кредиту та здійснення у відповідності до ст.1069 ЦК України кредитування рахунку в розмірі та на умовах згідно з інформацією, наведеній у цій Заяві-договору, та на умовах, визначених Договором, при цьому відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, згідно умов Договору. Відповідач погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що надаються відповідачеві у зв`язку з обраним Пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднання до Договору шляхом підписання цієї Заяви-договору, встановлюється відповідно до умов Договору та залежить від типу обраного відповідачем Пакету послуг та кредитного продукту (а.с.9).

Відповідно до Додатку 1 до Заяви-договору № 113/4397879-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановлення Кредитного ліміту) від 16 лютого 2018 року, підписаної відповідачем, згідно даної Заяви-договору в рамках Пакету послуг «Кредитка» встановлено кредитну лінію за кредитним продукт «Кредитна картка «Велика п`ятірка», кредитна лінія надається на споживчі цілі фізичним особам; строк дії кредитного ліміту становить 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк, окрім випадків: якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії Кредитного ліміту; направлення Клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та/або про закриття Поточного рахунку. Порядок повернення заборгованості за кредитною лінією: щомісячна сплата суми обов`язкового мінімального платежу, розмір, порядок та складові якого визначаються у тарифах за пакетом послуг. Сплата заборгованості відбувається шляхом договірного списання з поточного рахунку. Дострокове повернення заборгованості за Кредитною лінією може відбуватися за власною ініціативою, а також на вимогу Банку у випадках, передбачених Договором. Клієнт має право у будь-який час достроково повністю або частково повернути заборгованість за Кредитною лінією без сплати комісії за таке дострокове погашення. Мінімальний розмір ліміту кредитної лінії 1 000 грн., максимальний розмір ліміту кредитної лінії - 100 000 грн. Процентна ставка за користування лімітом Кредитної лінії під час дії пільгового періоду 0,0001%, процентна ставка за користування лімітом Кредитної лінії після закінчення дії пільгового періоду та за заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період 39,6% (а.с.10-11).

Зазначена Заява-договір № 113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року та Додаток № 1 до цієї заяви підписана ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», відповідно до якого відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані із обраних ним умов кредитування. В розділі 7 паспорту споживчого кредиту зазначено, що інформація викладена в паспорті споживчого кредиту зберігає чинність до 18 березня 2018 року (а.с.12-13).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 на безготівкове перерахування коштів від 16 лютого 2018 року, адресованої голові правління ОСОБА_2 , позичальник ОСОБА_1 просив з його рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на підставі заяви-договору № 113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року, перерахувати кошти у розмірі 86 094,00 грн на зазначені в даній заяві реквізити (а.с.17,18).

Судом встановлено, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою (а.с.39-131). Отже кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

18 січня 2023 року АТ «Таскомбанк» надіслано ОСОБА_1 повідомлення-вимогу № 944/70.2.2 про дострокове погашення заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 18 січня 2023 року та становить: 66470, 67 грн основний борг; 5705, 31 грн строкова заборгованість за процентами; 33954, 33 грн прострочений борг, 56951, 20 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с.132-133).

Станом на 16 березня 2023 року згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором № 113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року заборгованість складає 169 856,57 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 100 425 грн, заборгованість по відсоткам 69 431,57 грн (а.с.36-38).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до Умов надання та обслуговування Кредитної лінії, підписаних відповідачем, кредитна лінія надається на споживчі цілі фізичним особам; строк дії кредитної лінії 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк,окрім випадків: якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії Кредитного ліміту; направлення Клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та/або про закриття Поточного рахунку. Порядок повернення заборгованості за кредитною лінією: щомісячна сплата суми обов`язкового мінімального платежу, розмір, порядок та складові якого визначаються у тарифах за пакетом послуг. Сплата заборгованості відбувається шляхом договірного списання з поточного рахунку. Дострокове повернення заборгованості за Кредитною лінією може відбуватися за власною ініціативою, а також на вимогу Банку у випадках, передбачених Договором. Клієнт має право у будь-який час достроково повністю або частково повернути заборгованість за Кредитною лінією без сплати комісії за таке дострокове погашення. Мінімальний розмір ліміту кредитної лінії 1 000 грн, максимальний розмір ліміту кредитної лінії - 100 000 грн. Процентна ставка за користування лімітом Кредитної лінії під час дії пільгового періоду 0,0001%, процентна ставка за користування лімітом Кредитної лінії після закінчення дії пільгового періоду та за заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період 39,6%.

Тобто сторонами було погоджено всі істотні умови договору, в тому числі, і розмір процентної ставки за встановленим кредитним лімітом.

Також судом встановлено, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком до суду першої інстанції, тому підлягає стягненню з нього на користь банку заборгованість по тілу кредиту в заявленому банком розмірі 100 425,00 грн.

При цьому, відповідачем не спростовано розмір цієї заборгованості, свій контррозрахунок він не надав.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідачки в користь позивача заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № 113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року у розмірі 100 425 грн, оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Крім стягнення заборгованості по тілу кредиту, АТ «Таскомбанк» заявив також вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у розмірі 69 431,57 грн.

Обгрунтовуючи вимоги щодо заборгованості за процентами за користування кредитом, банк посилався на Умови надання та обслуговування кредитної лінії за кредитним продуктом «кредитна картка «Велика п`ятірка» в рамках пакету послуг «кредитка», які підписані ОСОБА_1 та є додатком 1 до заяви-договору № 113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року (а.с.9-11), а також на Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика п`ятірка») ведених в дію з 01 січя 2019 року, яка не підписана відповідачем (а.с.34-35).

Вказаними умовами, з якими погодився відповідач, передбачена процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії під час дії пільгового періоду 0,0001%, процентна ставка за користування лімітом кредитної лінії після закінчення пільгового періоду та за заборгованістю, на яку не розповсюджується пільговий період 39,6%.

Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 39,6%.

Водночас, згідно з наданого АТ «Таскомбанк» розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 19 лютого 2018 року до 15 березня 2018 року банком за ставкою 39.6 % річних нараховано відсотків 0,00 грн, за період з 19 березня 2018 року до 31 січня 2019 року банком нараховувались проценти за ставкою 39.6 % річних в розмірі 31 893,17 грн (сплачено 29 503,87 грн) за період з 01 лютого 2019 року по 01 березня 2023 року банком нараховувались проценти за ставкою 43.2 % річних в розмірі 175 999,11 грн (сплачено 108956,84 грн). Всього нараховано за період з 19 лютого 2018 року по 01 березня 2023 року відсотків у розмірі 207 892,28 грн (31 893,17+175 999,11). Всього сплачено відповідачем відсотків за даний період 138 460,71 грн (29 503,87-108 956,84). Різниця склала 69 431,57 грн (207 892,28-138 460,71) (а.с.36-38).

Отже, з вказаного розрахунку вбачається, що Банк нараховував відповідачу відсотки за ставкою за користування лімітом кредитної лінії після закінчення пільгового періоду та за заборгованістю на яку не розповсюджується пільговий період як за процентною ставкою 39.6% на рік, так і за процентною ставкою 43.% на рік, посилаючись при цьому на Пакет послуг «Кредитка» (для продукту «Картка «Велика п`ятірка») Наповнення Пакету послуг, Тарифи та умови обслуговування, яку введено в дію 01 січня 2019 року, в якому передбачено збільшення процентної ставки до 43.2% на рік за кредитним договором з 01 січня 2019 року (а.с.34-35).

Проте, колегія суддів зауважує, що даний Пакет послуг, яким передбачено збільшену процентну ставку 43.2 % на рік не був підписаний ОСОБА_1 , відомості щодо ознайомлення його зі зміненою процентною ставкою матеріали справи не містять, тому нарахування Банком процентів відповідачу за кредитним договором з 01 лютого 2019 року за процентною ставкою 43.2% на рік не відповідає умовам заяві договору №113/4397879 СК від 16 лютого 2018 року та додатку 1 до заяви-договору на відкриття поточного рахунку з використанням кредитних платіжних засобів та оформлення платіжної картки ( з встановленням кредитного ліміту) від 16 лютого 2018 року, які були підписані ОСОБА_1 .

Таким чином, Банком з 01 лютого 2019 року по 01 березня 2023 року нараховувались відсотки за процентною ставкою 43.2 % на рік, що не було передбачено умовами договору та не узгоджено з відповідачем, тому нарахована Банком заборгованість по процентам за ставкою 43.2 % на рік з 01 лютого 2019 року підлягає перерахунку за відсотковою ставкою 39.6 %, яка була узгоджена між сторонами при підписанні Заяви-договору № 113/4397879-СК від 16 лютого 2019 року та Додатку 1 до договору (а.с.9-11).

В матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика п`ятірка», підписаний відповідачем 16 лютого 2018 року (а.с.12).

У третьому розділі Паспорту визначено максимальну суму ліміту на кредитній картці до 100 000 грн, однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.

В 4 розділі Паспорту споживчого кредиту зазначено пільгову процентну ставку 0,00001%, базова процентна ставка 39.6% річних, реальну процентну ставку 40.43 %, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

У вказаному розділі Паспорту зазначені застереження, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживання є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущені, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строк дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Окрім того, у цьому Паспорті міститься посилання на те, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 18 березня 2018 року, в той час як позивач просить стягнути заборгованість, починаючи з 19 лютого 2018 року по 01 березня 2023 року, станом на 16 березня 2023 року. Тобто, період дії умов паспорту є значно меншим, ніж той, за який Банк просить стягнути заборгованість.

Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 була актуальною лише до 18 березня 2018 року дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Таким чином, Паспорт кредиту від АТ «Таскомбанк» не є належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки зі змісту цього паспорту слідує, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку; реальна річна процентна ставка обчислена на припущеннях про те, що процентна ставка, інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в наданому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий і сімейний стан, розмір доходів тощо.

У свою чергу Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені Законом України «Про споживче кредитування». Ознайомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означають укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20 ), які безпомилково урахував суд першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє як доказ погодження між сторонами у Паспорті споживчого кредиту істотних умов договору (проценту ставку за користування кредитними коштами у розмірі 40,43 % на рік, оскільки підписана позичальником Заява-договір №113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року, а також Додаток № 1 до Заяви-договору, не містить положень про те, що Паспорт споживчого кредиту є складовою частиною договору банківського обслуговування.

Надані позивачем Витяг з публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Додаток №1 до протоколу тарифного комітету №4-1 від 25 січня 2018 року введеного в дію 02 лютого 2018 року, Додаток 1 до протоколу тарифного комітету №57-1 від 28 грудня 2018 року введеного в дію 01 січня 2019 року, відповідачем не підписані, а отже і не є належними доказами про обізнаність та узгодження з відповідачем всіх істотних їх умов (а.с. 20-35).

Колегія суддів звертає увагу на те, що Банк продовжував нараховувати відсотки з 28 лютого 2023 року та 15 березня 2023 року за відсотковою ставкою 43,2% річних після припинення у нього такого права, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать та сторонами не заперечується, що Акціонерне товариство «Таскомбанк» на адресу ОСОБА_1 18 січня 2023 року за № 944/70.2.2 направив повідомлення-вимогу від 18 січня 2023 року, в якому банк вимагав достроково повністю повернути кредит, який станом на 08 січня 2023 року становить: основний борг 66 470,67 грн, строкова заборгованість за відсотками 5 705,31 грн, прострочений борг 33 954,33 грн, прострочена заборгованість за процентами 56 951,20 грн. Повернення кредиту та сплата нарахованих процентів, а також штрафних санкцій (пеня, штраф) повинні бути здійснені позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальнику (а.с.132-134).

Таким чином, в даному випадку банком використано право дострокового стягнення всієї суми кредиту шляхом направлення повідомлення-вимоги від 18 січня 2023 року за № 944/70.2.2

Тому, колегія суддів робить висновок про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти з огляду на те, що 18 січня 2023 року припинився строк кредитування, у зв`язку з чим право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припинилося.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, строк дії Заяви-договору № 113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року з Додатком № 1 до нього припинилося 19 січня 2023 року.

Відтак, право на нарахування відсотків за користування кредитними коштами припинилось з 19 січня 2023 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що банк, направивши 19 січня 2023 року повідомлення-вимогу від 18 січня 2023 року за № 944/70.2.2 про дострокове стягнення кредитної заборгованості, змінив строк дії та умови кредитного договору, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом поза межами строку дії кредитних договорів та інших санкцій, оскільки їх нарахування законом не передбачено.

У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, що стосується позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих після 19 січня 2023 року у розмірі 5 111,01 грн (01 лютого 2023 року - 3328,10 грн, 28 лютого 2023 року 1782,91 грн), то такі вимоги банку є безпідставними і не підлягають задоволенню, оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції після спливу кредитування припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Отже, розраховуючи самостійно процентну ставку, яка підлягає стягненню з відповідача, колегія судів виходить з такого розрахунку.

Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого Банком, останній нарахував проценти за користування кредитом з процентною ставкою 39.6% річних за період з 19 лютого 2018 року по 31 січня 2019 року, що становить 31893,17 грн. За період з 01 лютого 2019 року по 01 березня 2023 року з процентною ставкою за користування кредитом 43.2% річних, що становить 175 899,11 грн, разом становить 207 892,28 грн.

Проте, за період з 01 лютого 2019 року по 01 березня 2023 року Банк повинен був нарахувати проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою 39.6%, що становить 161 240,85 грн (175 899,11*39,6/43,2).

Отже, за період з 19 лютого 2018 року по 01 березня 2023 року проценти за користування кредитом з відсотковою ставкою 39,6 % річних становлять - 193 134,02 грн (31893,17+161 240,85). Враховуючи, що після 19 січня 2023 року Банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, що становить у розмірі 5 111,01 грн, тому сума процентів за користування кредитом за період з 19 лютого 2018 року по 18 січня 2023 року з відсотковою ставкою 39.6% річних становить 188 023,01 грн (193134,02- 5111,01).

Враховуючи сплату відповідачем процентів за користування кредитом в розмірі 138 460,71 грн, та зайво сплачені проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою 43.2 % за період з 01 лютого 2019 року по 01 березня 2023 року, що становить 14666, 60 грн, тому заборгованість за процентами ОСОБА_1 перед АТ «Таскомбанк» становить 34895,70 грн (188023,01-138360,71-14666,60), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про стягнення всієї суми заборгованості по відсоткам.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що у ОСОБА_1 дійсно утворилась заборгованість перед банком за кредитним договором (тілом кредиту) в розмірі 100 425 грн та процентами за користування кредитом в межах дії кредитного договору та узгодженою між сторонами процентною ставкою 39,6 % в розмірі 34895,70 грн, а всього 135 320, 70 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк», в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором убачається, що ОСОБА_1 погашав заборгованість як по тілу кредиту, так і заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, тобто виконував обов`язки позичальника згідно з умовами укладеного кредитного договору.

Таким чином відповідач, підписуючи Заяву-договір від 16 лютого 2018 року та Додаток 1 до неї, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

ОСОБА_1 не надав свого розрахунку або доказів відсутності заборгованості, клопотання про призначення відповідної експертизи не заявляв, тобто не спростував розмір заборгованості за кредитним договором та частково визнав борг.

Окрім того, факт отримання кредитних коштів, факт користування вказаними коштами та розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений виписками по рахункам (а.с.39-131).

Згідно п.5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 18 червня 2003 року №254 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08 липня 2003 року за №559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п.5.1. цього Положення).

Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц зробив висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суд дав оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком самого відповідача.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності належних доказів наданні йому кредиту, оскільки такі доводи спростовуються наданими позивачем виписками по особових рахунках позичальника ОСОБА_1 (а.с.39-131).

Доводи апелянта щодо неправильного розрахунку Банком виниклої заборгованості вважаючи, що його заборгованість складається з суми яка була йому перерахована Банком на картковий рахунок у розмірі 86 094 грн, та вважаючи інші нарахування незаконними спростовуються матеріалами справи.

Аргументи заявника про те, що розмір заборгованості за тілом кредиту складає лише 86 094 грн та на вказану суму не можуть нараховуватись проценти за користування кредитом не заслуговують на увагу. Оскільки за умовами кредитного договору встановлена сума кредитного ліміту 100000, 00 грн процентна ставка за користування кредитом 39,6 %, що підтверджується Заявою-договором №113/4397879-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановлення Кредитного ліміту) від 16 лютого 2018 року, додатком 1 до Заяви-договору, які підписані відповідачем, заявою на безготівкове перерахування коштів, випискою по рахунку з якої вбачається, що ОСОБА_1 .. Виписки про рух коштів по картці є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, сплати послуг карткою, часткове погашення заборгованості на умовах визначених Заявою-договором №113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року та Додатком 1 до Заяви-договору від 16 лютого 2018 року, проте використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не були повернуті, внаслідок чого станом на 18 січня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 135 320,70 грн, з яких: 100 425 грн заборгованість по тілу кредиту, 34 895,70 грн заборгованість по процентах за користування кредитом . Отже, твердження заявника про отримання ним лише кредитних коштів у розмірі 86 094 грн (тіло кредиту), на яке відсотки не повинні нараховуватися, оскільки не були передбачені кредитним договором не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки такі доводи спростовуються наданою позивачем вищезазначеною випискою по особовому рахунку позичальника ОСОБА_1 ..

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Також, відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1, п.3 ч.2, ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінено скасовано, підлягають перерозподілу судові витрати, понесені сторонами по справі.

Позивачем сплачено суму судового збору за подання позову до суду у сумі 2684 грн за майнові вимоги на суму 169 856,57 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № від 04 травня 2023 року (а.с.8), задоволено позовні вимоги АТ «Таскомбанк» на суму 135 320,70 грн, тому позивачу за рахунок відповідача належить до компенсації сума судового збору у розмірі 1819,60 грн (135320,70 х2684: 169 856,57).

Відповідач ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 43045474 від 13 листопада 2023 року на суму 4026 (а.с.181).

Позов задоволено на суму 135 320,70 грн, а відмовлено у задоволенні позову на суму 34535,87грн (169 856,57 грн 135320,70 ), отже останньому належить до компенсації за рахунок позивача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 818,58 грн (34535,87 х4026:169 856,57).

Відповідно до положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки із ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 1819,50 грн, а з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 818,58 грн, тому на підставі ч.10 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1001,02 грн (1819,60-818,58).

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2023 року змінити зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованості за Заявою-договором №113/4397879-СК від 16 лютого 2018 року з 169 586,57 грн до 135 320,70 грн з них: заборгованість по тілу кредиту 100 425 грн, заборгованість за процентами 34 895, 70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 1001,02 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 12 грудня 2023 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.