РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Баланович М.В.

з участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , діючи через свого представника адвоката Самардак К.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , про витребування майна із чужого незаконного володіння. Просив витребувати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 000, з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 ; витребувати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 000, з незаконного володіння ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 ; витребувати гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 21819332, з незаконного володіння ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 . Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником нерухомого майна: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 000; квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 000; гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 21819332. Однак вказане нерухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею, на підставі договорів які ним не укладалися, не підписувалися, укладення таких правочинів щодо розпорядження майна, надають підстави для застосування статті 388 ЦК України, відтак вказані спірні об"єкти нерухомого майна слід витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 у його власність.

19.09.2023 року представником відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, вказує, що відповідач ОСОБА_6 не заперечує позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 про витребування спірного майна з незаконного володіння ОСОБА_4 у власність позивача. Однак, заперечує будь які вимоги позивача до нього, оскільки він не має жодного відношення до спірного майна, він ніколи не був власником вказаного майна, жодних договорів щодо набуття чи відчудження вказаних об"єктів нерухомості він не укладав. Крім того, на час оформлення державним реєстратором Корнинської сільської ради Рівненської області Яким"юк Н.В. припинення права власності на спірне майно він перебував у Польщі. Дізнавшись, що право власності на вказане майно зареєстроване було на нього, він 05.12.2021 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин. Оскільки ОСОБА_6 жодним чином не порушував майнові права позивача він є неналежним відповідачем у справі. Вважає, що позивачем доведено обставини, щодо не укладення та не підписання договорів купівлі-продажу спірного майна з ОСОБА_6 , а тому позов по суті заявлених позовних втмог підлягає до задоволення щодо належного відповідача.

19.09.2023 року відповідачем ОСОБА_7 подано до суду клопотання, в якому вказує, що йому нічого не відомо про факти описані у позові, жодних документів він не підписував, йому не відомо про гараж, квартири та будь-які інші дії, які вчинялися сторонами даної цивільної справи, жодних документів він не підписував, тому звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин. Даний позов він не визнає, оскільки він є неналежним відповідачем у справі, тому будь яких судових витрат нести не повинен. Вважає, що провадження у справі слід зупинити до закінчення розслідування кримінального провадження. Крім того, відповідач ОСОБА_6 перебуває у лавах ЗСУ, що є підставою для зупинення провадження у справі.

28.10.2023 року відповідач ОСОБА_4 подала до суду заяву про визнання позову. Вказує, що їй не було відомо про набуття нею у власність спірних об"єктів нерухомого майна, Інвестиційні договори на підставі яких таке право власності зареєстроване вона не підписувала, особисто з іншими відповідачами у даній справі не знайома та ніколи не бачилась.

Ухвалою суду від 27.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві, просила задоволити позов. Понесені позивачем судові витрати залишити за позивачем.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що ОСОБА_6 жодним чином не порушував майнові права позивача він є неналежним відповідачем у справі. Однак, вважає, що позивачем доведено обставини, щодо не укладення та не підписання договорів купівлі-продажу спірного майна, а тому позов про витребування спірного майна із незаконного володіння ОСОБА_4 у власність позивача підлягає до задоволення.

Представника відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_7 є неналежним відповідачем у справі. Вважає, що позивачем доведено обставини, щодо не укладення та не підписання договорів купівлі-продажу спірного майна, а тому позов про витребування спірного майна із незаконного володіння ОСОБА_4 у власність позивача підлягає до задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду заяву про визнання позову від 28.10.2023 року.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу квартири від 17 жовтня 2006 року громадянин Хашемітського Королівства Йорданії ОСОБА_8 (і.н. НОМЕР_1 ) набув у власність квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацькою О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №2268. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_8 19.10.2006, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12219169 (а.с.14-16).

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 18 жовтня 2006 року громадянин Хашемітського Королівства Йорданії ОСОБА_8 (і.н. НОМЕР_1 ) набув у власність квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацькою О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №2281. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_8 19.10.2006, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12219362 (а.с.17-19).

Згідно Договору купівлі-продажу гаража від 11 травня 2007 року ОСОБА_8 (і.н. НОМЕР_1 ) придбав у власність гараж № НОМЕР_2 у кооперативі автолюбителів «Зоря» по вул. Вербова, 18б. Договір купівлі-продажу гаража, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Самсонюк О.А. та зареєстрованим в реєстрі за №1158. Право власності на зазначений гараж було зареєстровано за ОСОБА_8 17.05.2007, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14589686. В подальшому адреса гаража змінена на « АДРЕСА_4 » на підставі наказу Управління містобудування та архітектури №69 від 06.07.2009 р., що підтверджується копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.12.2009 №24805241 (а.с.20-23).

У матеріалах реєстраційної справи №000 на об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , міститься копія правовстановлюючого документа, на підставі якого було зареєстровано право власності на квартиру за ОСОБА_6 Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 20.10.2008 року укладений між ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_6 (Покупець). Відповідно до п. 1 вказаного Попереднього договору Покупець і Продавець зобов`язуються в строк і на умовах цього Договору, викладених нижче, заключити в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належне Продавцю нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Згідно п. 4 Попереднього договору ціна відчуджуваного нерухомого майна погоджена сторонами договору, становить 300 000,00 грн, які Покупець зобов"язується передати Продавцеві в момент оформлення договору купівлі-продажу, за вийнятком суми авансового платежу, внесеного у вигляді завдатку. згідно п.5 Попереднього договору Покупець в момент підписання даного договору передав Продавцеві завдаток у розмірі 283 000,00 грн., що за курсом НБУ на момент підписання договору становить 10 000,00 доларів США (п. 5 Попереднього договору). Згідно п.10 Попереднього договору Основний Договір купівлі-продажу сторони домовилися оформити 20 жовтня 2008 року (або раніше за узгодженням сторін) у нотаріальній конторі за адресою АДРЕСА_5 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №226262249 об"єкт нерухомого майна квартира за адресою АДРЕСА_1 право власності зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2008 року, видавник: сторони договору.

Договір купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2008 року в матеріалах реєстраційної справи №000 на об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 - відсутній.(а.с.156-183)

Сторони ОСОБА_8 та ОСОБА_6 стверджують, що такі договори щодо об"єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 не укладали, кошти визначені у Попередньому договорі від 20.10.2008 року не сплачували та не отримували відповідно, про існування такого договору їм не було відомо.

У матеріалах реєстраційної справи №000 на об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 міститься копія правовстановлюючого документа, на підставі якого було зареєстровано право власності на квартиру за ОСОБА_6 Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 20.10.2008 року укладений між ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_6 (Покупець). Відповідно до п. 1 вказаного Попереднього договору Покупець і Продавець зобов`язуються в строк і на умовах цього Договору, викладених нижче, заключити в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належне Продавцю нерухоме майно квартиру за адресою АДРЕСА_2 . Згідно п. 4 Попереднього договору ціна відчуджуваного нерухомого майна погоджена сторонами договору, становить 283000,00 грн, які Покупець зобов"язується передати Продавцеві в момент оформлення договору купівлі-продажу, за вийнятком суми авансового платежу, внесеного у вигляді завдатку. Згідно п.5 Попереднього договору Покупець в момент підписання даного договору передав Продавцеві завдаток у розмірі 283 000,00 грн., що за курсом НБУ на момент підписання договору становить 10 000,00 доларів США (п. 5 Попереднього договору). Згідно п.10 Попереднього договору Основний Договір купівлі-продажу сторони домовилися оформити 20 жовтня 2008 року (або раніше за узгодженням сторін) у нотаріальній конторі за адресою АДРЕСА_5 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №226260252 об"єкт нерухомого квартира за адресою АДРЕСА_2 право власності зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2008 року, видавник: сторони договору.

Договір купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2008 року в матеріалах реєстраційної справи №000 на об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 - відсутній (а.с.132-155).

Сторони ОСОБА_8 та ОСОБА_6 стверджують, що такі договори щодо об"єкт нерухомого майна: квартира за адресою АДРЕСА_2 не укладали, кошти визначені у Попередньому договорі від 20.10.2008 року не сплачували та не отримували відповідно, про існування такого договору їм не було відомо.

У матеріалах реєстраційної справи №21819332 на об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , гараж 7 (кооператив автолюбителів «Зоря»), міститься копія правовстановлюючого документа, на підставі якого було зареєстровано право власності на спірний гараж за ОСОБА_7 Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 20.10.2008 року укладений між ОСОБА_8 (Продавець) та ОСОБА_7 (Покупець). Відповідно до п. 1 вказаного Попереднього договору Покупець і Продавець зобов`язуються в строк і на умовах цього Договору, викладених нижче, заключити в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належне Продавцю нерухоме майно гараж, за адресою: АДРЕСА_3 (кооператив автолюбителів «Зоря»). Згідно п. 4 Попереднього договору ціна відчуджуваного нерухомого майна погоджена сторонами договору, становить 283000,00 грн, які Покупець зобов"язується передати Продавцеві в момент оформлення договору купівлі-продажу, за вийнятком суми авансового платежу, внесеного у вигляді завдатку. Згідно п.5 Попереднього договору Покупець в момент підписання даного договору передав Продавцеві завдаток у розмірі 283 000,00 грн., що за курсом НБУ на момент підписання договору становить 10 000,00 доларів США (п.5 Попереднього договору). Згідно п.10 Попереднього договору Основний Договір купівлі-продажу сторони домовилися оформити 20 жовтня 2008 року (або раніше за узгодженням сторін) у нотаріальній конторі за адресою АДРЕСА_5 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21819332 об"єкт нерухомого майна: за адресою: АДРЕСА_4 , гараж 7 (кооператив автолюбителів «Зоря»), право власності зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2008 року, видавник: сторони договору.

Договір купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2008 року в матеріалах реєстраційної справи №21819332 на об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , гараж 7 (кооператив автолюбителів «Зоря»)- відсутній (а.с.107-131).

Сторони ОСОБА_8 та ОСОБА_7 стверджують, що такі договорищодо об"єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , гараж 7 (кооператив автолюбителів «Зоря») не укладали, кошти визначені у Попередньому договорі від 20.10.2008 року не сплачували та не отримували відповідно, про існування такого договору їм не було відомо.

Велика Палата Верховного Суду у цій справі № № 227/3760/19-ц зробила висновок, що у випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК.

Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі (частина перша статті 635 ЦК України в редакції станом на жовтень 2008 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з положеннями ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Отже, попередні договіри купівлі-продажу нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, зважаючи на положення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

А тому Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 20.10.2008 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 предметом якого є об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 20.10.2008 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 предметом якого є об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ; Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна і отримання завдатку від 20.10.2008 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 предметом якого є об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , гараж 7 (кооператив автолюбителів «Зоря») є неукладеним.

Більше того, попередній договір не є основним правочином, на підставі якого у набувача виникає право власності на майно.

Верховний Суд у своїй постанові від 21.03.2018 року по справі № 607/5343/17 вказав, що припинення зобов`язання з попереднього договору внаслідок не укладення основного договору протягом установленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов`язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов`язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно.

Вказаний правовий висновок також викладено у постанові Верховного Суду України від 2 вересня 2015 року у справі № 6-226цс14.

Приймаючи до уваги той факт, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №54341762 від 30.09.2020, ОСОБА_9 , Гощанська селищна рада, Рівненська обл. прийняте саме на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2008 року, який сторонами не укладався, відповідно суд доходить висновку, що таке право ОСОБА_6 не набувалося, Отже, право власності у ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_6 не виникло, а вказана квартира вибула із володіння позивача поза його волею, а тому підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння.

Як встановлено судом, вибувши незаконно, без належних правових підстав та поза волею власника ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_6 , державним реєстратором Виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області Яким`юк Наталією Володимирівною 17 грудня 2021 року внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_6 за ОСОБА_4 на підставі інвестиційного договору, серія та номер 2/16/12-20 від 16.12.2020 року, виданого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в зв`язку чим позивач просить суд витребувати із незаконного володіння відповідача ОСОБА_4 спірне майно.

Приймаючи до уваги той факт, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №54341516 від 30.09.2020, ОСОБА_9 , Гощанська селищна рада, Рівненська обл. прийняте саме на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2008 року, який сторонами не укладався, відповідно суд доходить висновку, що таке право ОСОБА_6 не набувалося, отже право власності у ОСОБА_6 на квартиру за адресою АДРЕСА_2 не виникло, а вказана квартира вибула із володіння позивача поза його волею, а тому підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння.

Як встановлено судом, вибувши незаконно, без належних правових підстав та поза волею власника ОСОБА_8 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 державним реєстратором Виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області Яким`юк Наталією Володимирівною 17 грудня 2021 року внесено запис про реєстрацію права власності на квартируза адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 на підставі інвестиційного договору, серія та номер 1/16/12-20 від 16.12.2020 року, виданого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в зв`язку чим позивач просить суд витребувати із незаконного володіння відповідача ОСОБА_4 спірне майно.

Приймаючи до уваги той факт, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №54342075 від 30.09.2020, ОСОБА_9 , Гощанська селищна рада, Рівненська обл. прийняте саме на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер: б/н, виданий 20.10.2008 року, який сторонами не укладався, відповідно суд доходить висновку, що таке право ОСОБА_7 не набувалося, отже право власності у ОСОБА_7 на об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 (кооператив автолюбителів «Зоря») не виникло, а вказаний гараж вибув із володіння позивача поза його волею, а тому підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння.

Як встановлено судом, вибувши незаконно, без належних правових підстав та поза волею власника ОСОБА_8 право власності на об"єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 (кооператив автолюбителів «Зоря», державним реєстратором Виконавчого комітету Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області Яким`юк Наталією Володимирівною 17 грудня 2021 року внесено запис про реєстрацію права власності на об"єкт нерухомого майна гараж за адресою: АДРЕСА_3 (кооператив автолюбителів «Зоря») за ОСОБА_4 на підставі інвестиційного договору, серія та номер 3/16/12-20 від 16.12.2020 року, виданого ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , в зв`язку чим позивач просить суд витребувати із незаконного володіння відповідача ОСОБА_4 спірне майно.

З матеріалів справи вбачається, що ім"я позивача було змінено на ОСОБА_10 .

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Пункт 1 статті 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Із статті 6 Конвенції вбачається, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ефективним слід розуміти спосіб, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При зверненні до практики ЄСПЛ (рішення від19 лютого 2009 року у справі «Марченко М. В. проти України», заява №4063/04) у контексті забезпечення права на доступ до правосуддя можна зробити висновок, що для його реалізації на національному рівні необхідна наявність спору щодо «права» як такого, що визнане у внутрішньому законодавстві; мова повинна йти про реальний та серйозний спір; він повинен стосуватися як самого права, так і його різновидів або моделей застосування; предмет провадження повинен напряму стосуватися відповідного права цивільного характеру.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Отже, суд першочергово перевіряє, чи були порушені права позивача, яким способом вони мають бути поновлені і чи заявлені відповідні позовні вимоги у справі.

За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки викладені,зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.

Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно.

Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)).

У постанові від 21 грудня 2022 року в справі №914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що обраний позивачем спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст та правову природу. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав.

Водночас, коли власник та володілець майна не перебували у договірних відносинах один з одним, власник майна може використовувати речово-правові способи захисту.

Зважаючи на обставини цієї справи, які існували на момент звернення позивача з позовом для захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення. Вказане відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Позивач вказує, що є власником спірного майна, однак на підставі рішення державного реєстратора, вчиненого згідно неіснуючих договорів право власності на спірне майно безпідставно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_4 . Разом із цим, позивач та відповідач не перебувають у договірних відносинах, за яких відповідач міг набути у власність спірне майно. Позивач вказує, що спірне нерухоме майно вибуло з його власності та набуте у власність відповідачем поза його волею та без належних правових підстав.

Звертаючись до суду з позовом позивач використав речово-правові способи захисту порушеного права власності на відповідне нерухоме майно, зокрема, заявив вимоги про витребування цього майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), що є належним (ефективним) способом захисту його прав у цих спірних правовідносинах.

Відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно достатті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права йог відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними

Отже, з урахуванням викладених вище норм процесуального права та норм матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, яким чином спірне майно вибуло з володіння позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.

Судом встановлено, що спірне нерухоме майно: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 000; квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 000; гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 21819332 вибуло з володіння позивача поза його волею, на підставі неіснуючих договорів, а укладення наступних правочинів щодо розпорядження майна,

надають підстави для застосування статті 388 ЦК України, відтак вказані спірні об"єкти нерухомого майна слід витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , про витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 000, з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 .

Витребувати квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 000, з незаконного володіння ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 .

Витребувати гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 21819332, з незаконного володіння ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_7 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_9 РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_10 РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 13.12.2023 року.

Суддя І.О.Гордійчук