Справа № 529/548/23
Провадження № 2-о/529/68/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи УДМС України в Полтавській області - Рєпіної А.О.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 вказує, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Байрак Диканського (на даний час - Полтавського) району Полтавської області. Все своє життя вона проживала на території України, ніколи і нікуди не виїжджала. 18 квітня 1990 року у Диканському РОВД Полтавської області вона отримала паспорт громадянки СРСР серії НОМЕР_1 . Після одруження 20.12.1991, вона змінила дівоче прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала паспорт громадянки СРСР серії НОМЕР_2 , у якому наявна відмітка про її громадянство - українка. Заявниця вказує, що вона проживала з цим паспортом до теперішнього часу. Однак, для оформлення банківської картки для отримання заробітної плати їй необхідний паспорт громадянки України, через що вона звернулася до Диканського районного сектору УДМС України в Полтавській області для обміну старого паспорта зразка СРСР на паспорт громадянки України. Вказаним органом їй було відмовлено у видачі паспорта громадянки України, оскільки не було встановлено її належність до громадянства України. Заявниця вказує, що на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) вона постійно проживала на території України. До 10 червня 1991 року вона проживала у с. Байрак Диканського району Полтавської області із батьками, а потім знялася з місця реєстрації та поїхала до Луганської області до свого майбутнього чоловіка. 20 грудня 1991 року вона вийшла заміж в смт Слов`яносербськ Лозівського району Луганської області. З 25.01.1992 і по теперішній час вона зареєстрована в смт Лозівський Слов`яносербського району Луганської області. У 2001 році вона разом з чоловіком повернулася до с. Байрак Диканського ( Полтавського) району Полтавської області, де нині проживає без реєстрації та працює у ФОП " ОСОБА_5 ". З 2014 року смт Лозівський Слов`яносербського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України і вона не має можливості надати будь-які інші документи, які б підтверджували факт її постійного проживання на території України у період з 10.06.1991 по 24.08.1991, через що вона змушена звернутися до суду із даною заявою. Посилаючись на вказані обставини, заявниця просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, що необхідно їй для вирішення питання щодо отримання громадянства та паспорта громадянки України.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та просила її задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у заяві та в судовому засіданні. ОСОБА_1 вказала, що вона народилася у с. Байрак Диканського району Полтавської області та до 1991 року її місце проживання було зареєстровано у цьому селі. У 1991 році вона поїхала у Луганську область, де проживала до 2001 року. Її чоловік перебував у в`язниці, а вона залишилася з дитиною, вживала спиртне і тому не могла тоді вирішити питання щодо отримання паспорта громадянки України. У січні 2023 року вона звернулася з цього приводу до Диканського районного сектору УДМС України в Полтавській області, однак їй було відмовлено у видачі паспорта громадянки України.

Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Рєпіна А.О. в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_1 зверталася до Диканського районного сектору УДМС України в Полтавській області із заявою про отримання паспорта громадянки України. Під час звернення заявниця надала паспорт громадянки колишнього СРСР серії НОМЕР_2 , виданий 30.01.1992 відділом внутрішніх справ Слов`яносербського райвиконкому Луганської області, проте у паспорті відсутня відмітка про прописку станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991. Додаткові документи для підтвердження факту постійного проживання на території України станом на вказані дати заявницею не надано. З 2014 року Луганська область є тимчасово окупованою територією України і тому не має можливості отримати будь-яку інформацію стосовно проживання заявниці у цьому регіоні. Посилаючись на вказане, на те, що на теперішній час заявниця позбавлена можливості набути громадянство України в позасудовому порядку, представник заінтересованої особи вказала, що не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень вказаної статті та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Статтею 6 Закону України "Про громадянство України" визначені підстави набуття громадянства, зокрема і за територіальним походженням (п. 2).

Так, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Статтею 8 Закону України "Про громадянство України" визначено підстави набуття громадянства України за територіальних походженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 вказаного Закону, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до п. 1 розділу І Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 /далі Порядок/, для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з п. 25 розділу II Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Згідно з п. 44 розділу ІІ Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_3 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

З аналізу вказаних вище нормативно-правових актів вбачається, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа повинна подати зокрема документи, що підтверджують її народження на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Байрак Диканського (нині - Полтавського) району Полтавської області, Україна. Її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вказане підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження заявниці /а.с. 12/.

З наявної у матеріалах справи копії диплому НОМЕР_3 вбачається, що 15 вересня 1989 року ОСОБА_8 поступила, а 21 травня 1991 року закінчила навчання у Писарівщинському СПТУ-51 та отримала професію повара ІІІ розряду /а.с. 13/.

З повідомлення ЦНАП Диканської селищної ради від 24.02.2023 за вих. № 09.6/16/6 /а.с. 10/ вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала на території Байрацької сільської ради Диканського району Полтавської області (нині - Байрацького старостату Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області) у період з 01 січня 1986 року по 01 вересня 1988 року за наявними відомостями погосподарської книги № 2 (1986-1990 роки) у будинку батьків за адресою: АДРЕСА_1 . 01 вересня 1988 року вибула з території Байрацької сільської ради Диканського району Полтавської області до м. Полтави на навчання. Згідно з відомостями погосподарської книги № 3 (1991-1995 роки) прибула на територію Байрацької сільської ради Диканського району Полтавської області 01 січня 1991 року та проживала у період з 01 січня 1991 року по 10 червня 1991 року у будинку батьків за адресою: АДРЕСА_1 . Вибула до Луганської області 10 червня 1991 року. ОСОБА_2 фактично (без реєстрації місця проживання) проживає по АДРЕСА_1 з 2001 року.

З матеріалів справи вбачається, що після одруження 20 грудня 1991 року, заявниця змінила дівоче прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_4 та 30.01.1992 отримала паспорт громадянки СРСР серії НОМЕР_2 , виданий Відділом внутрішніх справ Слов`яносербського райвиконкому Луганської області, у якому наявна відмітка про її громадянство - українка /а.с. 8-9/.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказала, що вона є рідною сестрою заявниці. Вони разом з дитинства проживали в с. Байрак Диканського району Полтавської області та ходили в школу в цьому селі. Пізніше її сестра вчилася у Писарівщинському ПТУ, після чого повернулася до с. Байрак, де працювала за направленням після ПТУ. Пізніше заявниця по справі вийшла заміж та у червні 1991 року виїхала до чоловіка у смт Слов`яносербськ Луганської області. Свідок ОСОБА_10 зазначила, що один раз їздила до сестри в гості. Остання там разом з чоловіком жила у квартирі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні вказав, що він є чоловіком заявниці. Свідок зазначив, що знає заявницю з 1991 року, вони познайомилися, коли вона приїжджала в гості в Луганську область. Вони одружилися. Заявниця приїхала до нього у червні 1991 року в смт Лозівський Слов`яносербського району Луганської області та територію України не залишала.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказала, що її чоловік та чоловік заявниці є братами. З червня 1991 року вони всі разом проживали у квартирі у Слов`яносербському районі Луганської області. Свідок вказала, що заявниця проживала тут з червня 1991 року до 2001 року, після чого повернулася у с. Байрак Диканського району Полтавської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 6 статті 8 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що досліджені судом докази по справі у їх сукупності підтверджують факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, заявниця позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити даний факт, з метою захисту прав та інтересів заявниці, реалізації нею можливості отримання громадянства України, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 13, 17, 81, 89, 259, 263-265, 273, 293, 294, ч. 2 ст. 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Вказаний факт встановлюється для вирішення заявником ОСОБА_1 питання про отримання громадянства України.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Пушкіна, 63, .

Повний текст рішення складено 08 червня 2023 року.

Головуючий О.С. Кириченко