Справа № 428/7105/21
№ 2/183/1036/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 09 грудня 2020 року о 08.00 год. в м. Сєвєродонецьк на перехресті вул. Донецька і пр.-ту Хіміків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу ЗАЗ Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 завдано механічні пошкодження.

Власником транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1 .

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 січня 2021 року у справі № 428/10523/20 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців, постанова набрала законної сили 25 січня 2021 року.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , винного в ДТП, який керував транспортним засобом ЗАЗ Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 ,, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АР1100119 року, відповідно до якого страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 130 000,00 грн. та франшиза -1 300,00 грн.

Відповідачем ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» було здійснено страхове відшкодування позивачу в сумі 70 948,17 грн. згідно звіту № 135/03 дослідження КТЗ від 04.03.2021 року за фактом вартості придатних запчастин (складових) автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , страхове відшкодування розраховане наступним чином: 242 115,41 грн. (вартість авто до ДТП) - 169 867,24 грн. (вартість придатних запчастин автомобіля) - 1 300,00 грн. (франшиза згідно полісу № АР1100119), що становить 70 948,17 грн.

Позивач, не погоджуючись з сумою виплаченого ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» страхового відшкодування, замовила експертне авто-товарознавче дослідження № 37 від 25.06.2021 року, згідно якого вартість матеріального збитку автомобілю Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 на дату ДТП становить 217 861,30 грн., а тому вважає, що відповідач ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» повинен відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 57 751,83 грн., що покривається страховим лімітом за полісом № АР1100119 (130 000,00 грн. (ліміт відповідальності згідно полісу № АР1100119)- 1 300,00 грн. (франшиза) - 70 948,17 грн. (відшкодована сума), а з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума в розмірі 37 443,60 грн. (217 861,30 грн. (вартість матеріального збитку ТЗ на дату ДТП) - (70 948,17 грн. (сплачено страховою компанією відповідача ОСОБА_2 ) + 57 751,83 грн. (недоплачена шкода страховиком відповідача ОСОБА_2 ) - 51 717,70 грн. (ринкова вартість ТЗ після ДТП).

Витрати за проведення даної експертизи № 37 від 25.06.2021 року склали 1 300,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що внаслідок ДТП, діями відповідача ОСОБА_2 їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 50 000,00 грн. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна, внаслідок чого вона дуже переймалася та постійно перебувала у нервовому стані, що призвело до пригніченого настрою, апатії, депресії, небажання до роботи та активного способу життя, також була позбавлена можливості використовувати належний їй транспорт для власних потреб.

В зв`язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд:

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на її користь недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 57 751,83 грн.,

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 37 443,60 грн.

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь на відшкодування завданої моральної шкоди 50 000,00 грн.,

-стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», ОСОБА_2 на її користь судові витрати в розмірі 12 751,95 грн., з яких: 1 451,95 грн. - судовий збір, витрати на правову допомогу - 10 000,00 грн. та витрати за проведення експертного дослідження - 1 300,00 грн.

Одночасно з позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася з заявою про забезпечення позову, в якій просила в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 на загальну суму 87 443,60 грн. заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 серпня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 серпня 2021 року в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 листопада 2021 року у справі призначено повторну судову транспортно-товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено до проведення експертизи.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2022 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 січня 2022 року зупинено провадження у справі до проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, матеріали цивільної справи направлено експерту.

Згідно розпорядження голови Верховного Суду України від 18.03.2022 року № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» зазначену справу було передано за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, яка надійшла 29.08.2022 року.

Ухвалою суду від 29.08.2022 поновлене провадження у справі.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилався на обставини, підстави звернення до суду, викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов..

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» в судове засідання не з`явився, в той же час звернувся до суду з відзивом, згідно якого позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що приписами п. 30.2 ст. 30 ЗУ Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Закон - 1961) передбачено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» позивачу було здійснено страхове відшкодування на підставі страхового акту № 3912/20 ГО від 17.03.2021 року у розмірі 70 948,17 грн. згідно звіту № 135/03 дослідження КТЗ від 04.03.2021 року за фактом придатних запчастин (складових) автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 та розрахувало страхове відшкодування наступним чином: 242 115,41 грн. (вартість авто до ДТП) - 169 867,24 грн. (вартість придатних запчастин автомобіля) - 1 300,00 грн. (франшиза згідно полісу № АР1100119), що становить 70 948,17 грн. А тому, зважаючи, що розмір завданого позивачу збитку, розрахованого в передбаченому законом порядку, не перевищує суми страхової виплати (130 000,00 грн.), за приписами ст. 1194 ЦК України у відповідача ОСОБА_2 також не виникає обов`язку з відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ТДП, оскільки вона вже відшкодована згідно Закону № 1961. У зв`язку з наведеним, представник ПрАТ «СК«АСКО-Донбас Північний» просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, приходить до нижченаведеного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 09 грудня 2020 року о 08.00 год. в м. Сєвєродонецьк на перехресті вул. Донецька і пр.-ту Хіміків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу ЗАЗ Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 .

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 січня 2021 року у справі № 428/10523/20 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців, постанова суду набрала законної сили 25 січня 2021 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 завдано механічні пошкодження.

Власником транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , винного в ДТП, який керував транспортним засобом ЗАЗ Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 ,, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АР1100119 року, відповідно до якого страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 130 000,00 грн. та франшиза -1 300,00 грн.

05 квітня 2021 року відповідачем ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» позивачу на підставі страхового акту № 3912/20 ГО від 17.03.2021 року було здійснено страхове відшкодування в сумі 70 948,17 грн. згідно звіту № 135/03 дослідження КТЗ від 04.03.2021 року за фактом придатних запчастин (складових) автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 та розрахувало страхове відшкодування наступним чином: 242 115,41 грн. (вартість авто до ДТП) - 169 867,24 грн. (вартість придатних запчастин автомобіля) - 1 300,00 грн. (франшиза згідно полісу № АР1100119), що становить 70 948,17 грн.

У той же час, згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 37 від 25.06.2021 року, ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу до ДТП складає 217861,30 грн.; ринкова вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП становить 453 470,05 грн.; ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу після ДТП складає 51 717,70 грн.

Отже, з наведених значень вбачається, що вартість відновлювального ремонту є більшою за ринкову вартість транспортного засобу до настання події ДТП, тому матеріальний збиток, заподіяний власнику КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля, що складає 217 861,30 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно.

Таким чином, враховуючи результати висновку експерта, суд вважає, що транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 фактично вважається знищеним.

Встановлено, що власник транспортного засобу, тобто позивач ОСОБА_1 понесла витрати за проведення автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ в розмірі 1 300,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 30.04.2021 року.

Судом встановлено, про що не заперечується сторонами, що відповідачем ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 70 948,17 грн., який страховиком розрахований наступним чином: 242 115,41 грн. (вартість авто до ДТП) - 169 867,24 грн. (вартість придатних запчастин автомобіля) - 1 300,00 грн. (франшиза згідно полісу № АР1100119), що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» станом 05.04.2021 року щодо надходження коштів на рахунок позивача ОСОБА_1 .

Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Приписами ч. 1 ст. 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Пунктом 2.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі статтею 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Приписами ст. 9 Закону № 1961-IV визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону № 1961-IV страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами.

Згідно зі ст. 22.1 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку, страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Як зазначалося вище, згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 37 від 25.06.2021 року ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу до ДТП складає 217 861,30 грн.; ринкова вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП становить 453 470,05 грн.; ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу після ДТП складає 51 717,70 грн.

Отже, з наведених значень вбачається, що вартість відновлювального ремонту більше за ринкову вартість, тому матеріальний збиток, заподіяний власнику КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля, що складає 217 861,30 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно.

Так, згідно звіту про оцінку транспортного засобу № 03/02 від 08.02.2021 року, зробленого зроблений на замовлення відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» експертним оцінщиком Мичкою А.І. вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу дорівнює його ринковій вартості на момент пошкодження (вартість ТЗ до ДТП) та складає 242 115,41 грн.

Згідно звіту № 135/03 від 04.03.2021 року ФОП ОСОБА_4 на замовлення відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» було здійснено дослідження КТЗ за фактом вартості придатних запчастин (складових) автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно якого вартість придатних запчастин з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на момент проведення цього дослідження становить 169 867,27 грн.

В той же час, під час розгляду справи представником відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» було порушено питання про призначення повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи, на вирішення якої поставленні питання: 1) Яка ринкова вартість автомобіля марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , до дорожньо-транспортної пригоди, станом на 09.12.2020?2) Яка ринкова вартість автомобіля марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.12.2020?3) Яка вартість матеріального збитку (шкоди), з урахуванням зносу, заподіяного власнику автомобіля марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.12.2020?4) Яка вартість відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля марки Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , які були спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.12.2020?

Згідно висновку експерта № 36478 від 29.07.2022 року старшим судовим експертом Власовим О.Ю. визначено ринкову вартість автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП (тобто до ДТП) - 171 665,10 грн.; вартість відновлювального ремонту після ДТП - 462 777,33 грн.; оскільки вартість відновлювального ремонту 462 777,33 перевищує ринкову вартість автомобіля, то вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля 171 665,10 грн. Експертом не визначалась ринкова вартість автомобіля після ДТП з тих причин, що встановити вартість утилізації автомобіля можливо тільки після проведення діагностування та дефектування технічно справних складників на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу та зважування металобрухту складників, які залишилися.

Отже, судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту більше за ринкову вартість, тому матеріальний збиток, заподіяний власнику КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля, що складає 171 665,10 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно, а тому транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 фактично вважається знищеним.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону № 1961 транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 30.2 ст. 30 Закону № 1961 встановлено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 зазначив наступне:

«Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.»

Таким чином, постраждала сторона має самостійно визначитись щодо своєї згоди про визнання транспортного засобу фізично знищеним та зі способом щодо відшкодування страхової суми в межах ліміту страхового полісу.

Згідно з роз`ясненнями пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду i якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так i при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості,перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Таким чином, у відповідності до авто-товарознавчих експертиз по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості, перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, у зв`язку з чим відповідно до вимог п. 2 ст. 30 Закону № 1961-IV, страховик повинен відшкодувати різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 48 999,23 грн., виходячи з розрахунку: 171 665,10 грн. (ринкова вартість КТЗ до ДТП згідно з висновком експерта № 34678 від 29.07.2022 року) - 51 717,70 грн. (ринкова вартість КТЗ у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 37 від 25.06.2021 року) - 70 948,17 грн. (фактично сплачене страхове відшкодування ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний»).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а тому з відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування в розмірі 48 999,23 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення майнової шкоди з відповідача ОСОБА_2 , завданої внаслідок ДТП, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині з огляду на те, що за приписами ст. 1194 ЦК України у відповідача ОСОБА_2 не виникає обов`язку з відшкодування майнової шкоди, оскільки вона відшкодована його страховиком ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» відповідно до Закону № 1961 в межах страхової суми.

Щодо вимог про відшкодування завданої моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, як мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова Пленуму) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно роз`яснень, наведених у п. 9 постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст.26-1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати.

Отже, приписи цього Закону передбачають відшкодування страховиком моральної шкоди фізичній особі в тому разі, коли вона зазнала ушкодження здоров`я під час ДТП. Інших підстав для отримання відшкодування моральної шкоди від страховика не передбачено.

Розмір моральної шкоди визначається виключно судом на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи.

Суд приходить до висновку, що діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодження належного їй майна - автомобіля

З урахуванням обставин справи, враховуючи вимоги розумності і справедливості суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути на відшкодування завданої моральної шкоди 5 000,00 грн., тому, позовні вимоги у зазначеній частині підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання в частині розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.

У позові ОСОБА_1 навела попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з суми судового збору в розмірі 12 751,95 грн., з яких: сплачений судовий збір - 1 451,95 грн.; витрати за проведення авто-товарознавчого дослідження № 37 від 25.06.2021 року - 1 300,00 грн.; витрати на правову допомогу - 10 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим та другим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови).

У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц зроблений висновок про те, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17.

При цьому, суд враховує позицію Об`єднаної Палати КГС ВС, викладену в постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок про те, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд враховує позицію Об`єднаної Палати КГС ВС, викладену в постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Верховний Суд дотримується позиції у постановах КГС ВС від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18, згідно яких у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Для підтвердження наведеної позиції Верховний Суд звертається до критеріїв, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанови КГС ВС від 27.11.2020 у справі № 911/4242/15, від 12.11.2020 у справі № 910/3233/18).

Згідно приписів ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу судових рішень Верховного Суду, сторона у справі, крім заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, поданої відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 126 ГПК України, має право подати заперечення щодо розподілу (співмірності) судових витрат (постанова КГС ВС від 03.10.2018 у справі № 910/23017/17, додаткова постанова КГС ВС від 27.06.2018 у справі № 911/1803/17).

Зокрема з аналізу судової практики Верховного Суду (постанови КГС ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18) слідує, що якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

В той же час суд зауважує, що відповідачами, кожним окремо, не було здійснено жодних дій на подання відповідних заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну допомогу.

Верховний Суд звертає увагу (постанова КГС ВС від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17), що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) та у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На виконання приписів ст. 137, 141 ЦПК України стороною позивача на підтвердження понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на адвоката надано: договір № б/н про надання правової допомоги від 07.04.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Чорнобаєм О.С.; ордер адвоката серії ВВ № 1015231 від 31.07.2021 року про надання правової допомоги за Договором № б/н від 07.04.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 і адвокатом Чорнобаєм О.Є.; Додаткову угоду № б/н від 07.04.2021 року до Договору про надання правничої допомоги № б/н. від 07.04.2021 року, згідно якої сторони домовилися про розмір гонорару адвоката в сумі 5 000,00 грн.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 729 від 20.11.2002 року, а також квитанцію від 07.04.2021 року на суму 5 000,00 грн.

Приписами п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що підтвердженими є витрати позивача на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн.

У відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимоги до відповідачів на загальну суму 145 195,43 грн., з яких судом задоволено на загальну суму 53 999,23 грн., що становить 37,19 %, виходячи з розрахунку: 53 999,23 грн.(задоволено) / 145 195,43 грн. (заявлено) х 100% = 37,19%), з яких:

- до ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» - 33,75% (48 999,23 грн.(задоволено) / 145 195,43 грн. (заявлено) х 100% = 33,75%);

- до ОСОБА_2 - 3,44% (5 000,00 грн.(задоволено) / 145 195,43 грн. (заявлено) х 100% = 33,75%).

Від задоволеної суми на правову допомогу 5 000,00 грн. 33,75% становить 1 678,50 грн., які підлягають стягненню з відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача.

Від задоволеної суми на правову допомогу 5 000,00 грн. 3,44% становить 172,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Крім того, позивач ОСОБА_1 під час підготовки позову до суду понесла витрати в сумі 1 300,00 грн. на проведення експертного авто-товарознавчого дослідження № 37 від 25.06.2021 року, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 30.04.2021 року. Оскільки проведення експертного дослідження проведене для визначення сум матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що на користь позивача з відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» належить стягнути зазначені витрати у розмірі 483,47 грн. що становить 37,19% від сплаченої суми 1 300,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1 451,95 грн., що становить 1% від суми позову 149 195,43 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, з відповідачів на користь позивача необхідно пропорційно стягнути судові витрати в загальному розмірі 540,00 грн., оскільки розмір заявлених вимог становить 145 195,43 грн., розмір вимог, що підлягають задоволенню 53 999,23 грн., розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом 1 451,95 грн. (1 451,95 грн. х 53 999,23 грн. /145 195,43 грн. = 540,00 грн).

Таким чином, з відповідача ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 490,00 грн., що становить 33,75% задоволених вимог, а з відповідача ОСОБА_2 - 50,00 грн., що становить 3,44% задоволених вимог.

На підставі викладено та керуючись, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274, 276, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 48 999,23 грн. (сорок вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 23 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 660,97 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят грн. 97 коп.), з яких: судовий збір - 490,00 грн.; витрати за проведення авто-товарознавчої експертизи - 483,47 грн.; витрати на правову допомогу - 1 687,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 266,67 грн. (двісті шістдесят шість грн. 67 коп.), з яких: судовий збір - 49,95 грн.; витрати на правову допомогу - 172,00 грн.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», , місцезнаходження за адресою: 84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 37;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 20 листопада 2023 року.

Суддя Д.І. Городецький