15.06.2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Бородіної О.В.,

при секретарі Добронос Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, цивільну справу за позовом Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення коштів, у якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті кошти в розмірі 19171,55 грн., що були виплачені майору ОСОБА_1 у якості одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2023 року відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

08.06.2023 року від представника відповідача адвоката Семехи Д.С. було подано відзив на позовну заяву.

13.06.2023 року представник позивача подав відповідь на відзив.

Крім того, представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В обгрунтування вказував, що позивачем у справі є Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України, тобто юридична особа публічного права. Позовні вимоги до ОСОБА_1 , обґрунтовуються тим, що вона проходила військову службу за контрактом в Держприкордонслужбі. Останнім місцем роботи було Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України. У позовній заяві зазначається, що ОСОБА_1 , була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 19 463, 50 грн. На виконання Наказу від 18.05.2022 №141- ОС при виплаті одноразової грошової допомоги відраховано 7 785, 40 грн за 15 календарних днів перевикористаної щорічної відпустки. Також позивач посилається на п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовець не набуває права на застосування до нього вимог статті 15 Закону №2011-ХІІ та отримання одноразової грошової допомоги. В обгрунтування позовної заяви позивач посилається на вимоги ст.ст. 400 та 1212 ЦК України. Оскільки відповідач проходила публічну (військову) службу у суб`єкта владних повноважень, в результаті чого виник публічно-правовий спір, який полягає у стягненні (поверненні) від відповідача позивачу безпідставно набутих грошових коштів в результаті служби відповідача у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, представник відповідача вказує, що даний спір є публічно-правовим та не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. На підставі вищевикладеного, просив закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини i основоположник свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий i публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним i безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко i Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria» (заява № 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року), висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюються в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді i переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Частиною 3 ст.6 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням) спеціальними нормативно-правовими актами.

Частиною четвертою статті 19 КАС установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

В даному випадку спір між позивачем та відповідачем виник після звільнення останньої з публічної служби, однак у зв`язку із вирішенням питань, що стосуються її проходження та припинення, тому спір має розглядатися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

Такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, пред`явлення відповідного позову про стягнення коштів відбувається після її звільнення з служби.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 05.12.2018 року у справі №818/1688/16.

Між сторонами не виникло цивільних правовідносин. Правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», та «Положенням про проходження громадянами України військової служби в державній прикордонній службі України».

Оскільки спір пов`язаний із стягненням з відповідача коштів, які були отримані нею під час проходження публічної служби, суд дійшов висновку, що цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року № 826/3985/17 критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин i стосується саме цих відносин. Тобто спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Крім того, зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року № 804/285/16 слідує, що спори про відшкодування коштів особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду i до звільнення з публічної служби, навіть якщо подання відповідного позову відбувається після її звільнення з державної служби. У рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі.

В даному випадку, хоч позивач i вважає сплачені відповідачу кошти безпідставно набутими останньою, відповідно до ст.1212 ЦК України, проте, вказані кошти нараховувались відповідачу у зв`язку з її перебуванням на публічній службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, нараховувались відповідачу, як учаснику публічно-правових відносин та таке нарахування стосувалось саме таких публічно-правових відносин.

05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі №533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі №815/5027/15, 03 жовтня 2018 року у справі №755/2258/17, та вказала, що спори пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду i до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/ збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Виходячи з положень вищезазначених норм права, суд приходить до висновку про не можливість вирішення спору за позовом Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку цивільного судочинства, адже спір, який виник між сторонами, віднесено до юрисдикції адміністративного суду, i такий спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного провадження у справі підлягає закриттю з роз`ясненням позивачу його права на звернення з аналогічними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає поверненню у випадку закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі закривається з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, позивачу слід повернути судовий збір, сплачений ним згідно платіжного доручення № 266 (внутрішній номер 263189776) від 22 березня 2023 року.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 19, 255, 256, 258, 260, 261, 263 ЦПК України, ст.7 ЗУ «Про судовий збір», суд -

ухвалив:

Провадження у цивільній справі за позовом Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - закрити.

Повернути Східному регіональному управлінню Державної прикордонної служби України (код ;адреса:61165,м.Харків, провулок Інженерний, 7) судовий збір сплачений ним при пред`явленні позову в сумі 2 684 грн. згідно платіжного доручення № 266 (внутрішній номер 263189776) від 22 березня 2023 року.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Бородіна