Справа № 461/3508/22 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/331/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м.Львів

Справа № 461/3508/22

Провадження № 22ц/811/331/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 2 лютого 2023 року у складі судді Білінської Г.Б., у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради про зобов`язання визнати право власності на земельну ділянку,-

встановив:

12 липня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається нате, що вона є користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :08:022:0708, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку №НВ-020. Вказує, що 5 листопада 2021 року вона (позивач) звернулася до Львівської міської ради з заявою про прийняття рішення щодо передачі їй у власність спірної земельної ділянки. Стверджує, що Львівська міська рада не надала вмотивованої відповіді на її звернення. Просить зобов`язати Львівську міську раду виконати обов`язок в натурі, визнати її ( ОСОБА_2 ) власником земельної ділянки з кадастровим номером :08:022:0708 площею 0,0855 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і гаражного будівництва, що знаходиться у АДРЕСА_1 у споживчому кооперативі «ГЕОФІЗИК».

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 2 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 . Вважає таке рішення незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує, що Львівська міська рада не відмовила їй в прийнятті рішення про передачу у власність спірної земельної ділянки. Вважає, що не надавши їй відповіді, відповідач прийняла рішення про передачу їй спірної земельної ділянки у власність. Стверджує, проект землеустрою щодо спірної земельної ділянки погодженим, оскільки присвоєно кадастровий номер. Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 2 лютого 2023 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позов, посилається на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

При постановленні рішення суд першої інстанції виходив з такого.

Згідно із ст.ст.142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах наданих їм повноважень шляхом прийняття рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із ст. 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин та території сіл, селищ, міст.

Встановлено, що Львівська міська рада є органом місцевого самоврядування, який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», їй надано повноваження здійснювати від імені та в інтересах територіальної громади м. Львова функції права суб`єкта комунальної власності, зокрема, здійснювати повноваження щодо володіння, користування та розпорядження землями в межах території міста.

Відповідно до абз.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні.

Згідно із ч.1 ст.9 цього Закону внесення відомостей до державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до п.5 Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Згідно із ч. 3 ст. 24 цього Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

З матеріалів справи, а саме з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 від 10 серпня 2020 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :08:022:0708 знаходиться у АДРЕСА_1. Інформація про реєстрацію права на цю ділянку у Державному земельному кадастрі відсутня.

Встановлено, що 5 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Центру надання адміністративних послуг Львівської міської ради із заявою, у якій просила прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0855 га для будівництва та обслуговування житлового будинку на території АДРЕСА_1 , та надання земельної ділянки у власність.

Львівською міською радою не приймалось жодних рішень про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Згідно з листом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 16 березня 2021 року №18- 13-0.37-182/109-21, державна реєстрація земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0855 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :08:002:0708 здійснювалась за заявою позивача на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, виготовленого КП «Картограф».

Встановлено, що реєстрація земельної ділянки здійснювалась Відділом у Хотинському району Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом), матеріали погодження проекту землеустрою.

Встановлено, що в проекті землеустрою ГУ Держгеокадастру у Львівській області щодо відведення земельної ділянки відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також відсутнє відповідне погодження уповноважених органів влади.

Проект землеустрою не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до ч. 1,2 ст. 186-1 ЗК України (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

З проекту землеустрою вбачається, що цільове призначення спірної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). У цьому проекті землеустрою відсутнє погодження Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, як того вимагає ст. 186-1 ЗК України.

Встановлено, що позивачем не виконані вимоги щодо надання повного пакету документів для оформлення її права власності на спірну земельну ділянку.

7 квітня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року. Цим Законом «Перехідні положення» ЗК України доповнено п.27, відповідно до якого під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням особливостей.

Зокрема, пп.5 п.27 Розділу X «Перехідні положення» встановлено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Цим Законом встановлена абсолютна заборона під час дії воєнного стану на вчинення дій уповноваженими органами виконавчої влади чи місцевого самоврядування стосовно безоплатної передачі земель державної та комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі та формування земельної ділянки.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд при цьому зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність чи відсутність порушеного права та інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

Позивач у своєму позові просить зобов`язати Львівську міську раду визнати її (позивача) право власності на спірну земельну ділянку, оминувши передбачену чинним законодавством процедуру оформлення права власності на земельну ділянку. Тобто спосіб захисту прав позивачки у даному випадку суд вважає обраним нею невірно.

Відповідно до висновків Верховного Суду, застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звертається особа, так і від характеру його порушення, невизнання чи оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненими цими діяннями наслідками.

Неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в позову.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, та не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 2 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р. Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк