Справа № 521/3275/23
Провадження № 2/521/2057/23
Рішення

іменем України

13.06.2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

У лютому 2023 року до Малиновського районного суду м. Одеса надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за позикою, процентів за користування сумою позики та трьох процентів річних від простроченої суми позики.

В обґрунтування позову вказує, що 20.10.2021 року - ОСОБА_1 , уклала договір позики з ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 вказаного Договору позикодавець ОСОБА_1 передала, а позичальник ОСОБА_2 прийняв у власність грошові кошти у сумі 2 000 000 гривень.

Сума позики, встановлена п. 1 вказаного Договору, отримана Відповідачем до підписання Договору в повному обсязі.

За умовами Договору позики, за кожен день користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 0.1 (нуль цілих одна десята) процентів від суми позики, що дорівнює 40 доларів США (п. 3 Договору).

На виконання умов вказаного Договору позики, Відповідач, зобов`язаний був повернути Позивачу, суму позики у розмірі 2 000 000,00 гривень за користування позикою до 20.02.2022 року під 2 відсотки місячних (24 відсотки річних).

Проте, вказана сума боргу відповідачем повернута не була, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

03.03.2023 р. судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до ст. 187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 06.03.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

18.04.2023 року від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву відповідач не визнає позов в частині стягнення трьох річних за користування грошовими коштами, починаючи з 24.02.2022 року, із дня введення в країні воєнного стану, по день подачі позову. В іншій частині позов визнає.

12.05.2023 року від представника позивача по справі адвоката Бочевар М.П. надійшла заява про зменшення позовних вимог з виключенням процентів за користування грошовими коштами в період з 24.02.2022 року по день подачі позову.

15.05.2023 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання уточненого позову.

Позивач та відповідач по справі про дату, час та місце судового засідання повідомлялись судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України

Позивач в судове засідання не з`явився, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутність.

Відповідачв судове засідання не з`явилася, проте надала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 20.10.2021 року - ОСОБА_1 , уклала договір позики з ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 вказаного Договору позикодавець ОСОБА_1 передала, а позичальник ОСОБА_2 прийняв у власність грошові кошти у сумі 2 000 000 гривень.

Сума позики, встановлена п. 1 вказаного Договору, отримана Відповідачем до підписання Договору в повному обсязі.

За умовами Договору позики, за кожен день користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 0.1 (нуль цілих одна десята) процентів від суми позики, що дорівнює 40 доларів США (п. 3 Договору).

На виконання умов вказаного Договору позики, Відповідач, зобов`язаний був повернути Позивачу, суму позики у розмірі 2 000 000,00 гривень за користування позикою до 20.02.2022 року під 2 відсотки місячних (24 відсотки річних).

Проте, вказана сума боргу відповідачем повернута не була, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом.

Відповідач визнав уточнений позов в повному обсязі.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання позову.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмові формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з метою забезпечення зобов`язань між Позивачем та Відповідачем була укладена письмова угода - договір позики від 20.10.2021 року, який був власноруч підписаний відповідачем.

Суд встановлює, що зазначена угода є договором позики.

Згідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до припису до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно до припису ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є підставою і правовою формою регулювання позикових відносин, які передбачають передачу однією стороною у власність іншій стороні грошей або речей, визначених родовими ознаками, під зустрічне зобов`язання повернути їх в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передову власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України, на позичальника покладений обов`язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з розрахунку заборгованості який визнаний стороною відповідача за Договором позики від 20.10.2021 року, утворилась заборгованість у розмірі 2 163 561,74 гривень.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і задовольняє їх.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 206, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за позикою, процентів за користування сумою позики та трьох процентів річних від простроченої суми позики- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) грошові кошти за Договором позики від 20.10.2021 року у розмірі 2 163 561,74 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) сплачену суму судового збору у розмірі 13420 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.06.2023 року.

Суддя: О.С. Леонов

13.06.23