Справа № 157/1353/23 Головуючий у 1 інстанції: Цибень О. В.
Провадження № 22-ц/802/1150/23 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Киці С. І., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища за апеляційною скаргою позивача Державної екологічної інспекції у Волинській області на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року Державна екологічна інспекція у Волинській області звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що на її адресу 24 лютого 2021 року надійшли матеріали справи Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області по факту виявлення незаконної порубки відповідачем ОСОБА_1 дев`яти сироростучих дерев породи «Осика» для вирішення питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП, оскільки в його діях відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, та кримінальне провадження закрито.

Позивач зазначала, що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Мазійчук Н. М. 15 липня 2021 року складено протокол № 001205 щодо ОСОБА_1 за ст. 65 КУпАП та винесено постанову №000005 про закриття справи у зв`язку з закінченням строків для накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Разом з тим, внаслідок дій ОСОБА_1 порушено законодавство про охорону навколишнього природного середовища, що призвело до майнової шкоди, завданої державі, яка залишилась невідшкодованою.

Ураховуючи наведене, позивач Державна екологічна інспекція у Волинській області просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 74 181 грн 83 коп. та понесені по справі судові витрати.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2023 року у задоволенні позову Державної екологічної інспекції у Волинській області відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач Державна екологічна інспекція у Волинській області подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 12 грудня 2023 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що справу щодо відповідача ОСОБА_1 було закрито без встановлення його вини, що позбавляє суд можливості встановити неправомірність його дій та безпосередній причинний зв`язок між ними і шкодою. При цьому суд зазначив, що провадження в адміністративній справі не може бути закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП без встановлення вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що постановою від 11 лютого 2021 року кримінальне провадження № 0000003 від 13 січня 2021 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях відповідача ОСОБА_1 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та направлено копії матеріалів перевірки до Державної екологічної інспекції у Волинській області для вирішення питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП (а.с.45).

В протоколі № 001205 про адміністративне порушення від 15 липня 2021 року за ст. 65 КУпАП зазначено, що ОСОБА_2 в лісовому масиві неподалік кв. 34 вид 5 Великоглушнського лісництва ДП «Любешівське ЛМГ» самовільно здійснив незаконну порубку 9 сироростучих дерев породи «осика», чим завдав шкоду навколишньому природному середовищу (а.с.52-53).

Постановою № 000005 від 15 липня 2021 року, яка винесена Державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції у Волинській області Мазійчук Н. М., справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 65 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП у звязку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу (а.с.54).

З правового аналізу п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у завданні шкоди.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16.

Разом з тим, непритягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 65 КУпАП, не може бути підставою для звільнення його від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи у завданні шкоди може бути підтверджено іншими належними доказами.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч. 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК дає підстави для висновку, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання щодо відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, установлена презумпція вини заподіювача шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках кримінального провадження слідчому СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області лейтенанту поліції Ханайчуку Р. С. відповідач ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначав, що 10 січня 2021 року близько 17 год. він поїхав гужовою підводою в напрямку лісомасиву поблизу с. Щитинь щоб зрізати декілька дерев та продати їх. Рухаючись в напрямку с. Велика Глуша ОСОБА_1 , повернув праворуч і зупинився за 200 метрів від дороги Щитинь-Велика Глуша, де і зрізав перше дерево породи осика. Зрізавши дев`ять дерев породи осика, ОСОБА_1 відразу покрижував їх на сортимент довжиною близько 1,25 м, які вранці наступного дня близько 06 год. 30 хв. самостійно завантажив на гужову підводу та відвіз за 70 метрів від місця порубки для зберігання (а.с.23, 24).

З протоколу допиту свідка ОСОБА_3 , який є майстром лісу Великоглушанського лісництва слідує, що в ніч на 11 січня 2021 року до нього зателефонував його син ОСОБА_4 та повідомив, що 10 січня 2021 року близько 18 год. відпочиваючи у лісомасиві поблизу с. Щитинь, він чув звук працюючої бензопили в районі 34 кварталу Великоглушанського лісництва. Тоді вранці 11 січня 2021 року ОСОБА_3 направився на обхід території 34 кварталу, де побачив місцевого жителя с. Щитинь ОСОБА_1 та покрижовані колоди дерева породи осика. ОСОБА_1 повідомив про покрижовані колоди дерева породи осика ОСОБА_3 , що дані колоди він самовільно зрізав 10 січня 2021 року (а.с.28, 29).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 вказав, що 10 січня 2021 року близько 18 год., він відпочивав у лісомасиві поблизу с. Щитинь та почув звук працюючої бензопили, падаючого дерева та тріскіт гілля, про що повідомив свого батька ОСОБА_3 . Тоді ОСОБА_4 пішов в напрямку поширення звуку і побачив односельчанина ОСОБА_1 , який самостійно тримаючи в руках бензопилу, розпилював вже зрізане дерево породи осика, а поряд лежали покрижовані на сортименти ще близько 5 стовбурів дерев породи осика (а.с.33-35).

Вищенаведені пояснення свідків безумовно свідчать про неправомірність дій відповідача ОСОБА_1 щодо самовільної порубки дерев. Про вказану обставину відповідач ОСОБА_1 сам вказував у своїх поясненнях слідчому. Тобто відповідач не лише не довів, що шкоду завдано не з його вини, а й сам її підтвердив.

Розмір завданої шкоди відповідно до розрахунку позивача становить 74 181 грн 83 коп. (а.с.134, 135). Відповідачем розмір завданої майнової шкоди не оспорювався.

Враховуючи ту обставину, що завдання відповідачем шкоди державі внаслідок незаконної порубки дерев підтверджується наявними у справі доказами, тому колегія суддів доходить висновку, що заявлений Державною екологічною інспекцію у Волинській області позов підлягає задоволенню, а з відповідача ОСОБА_1 на користь держави в особі позивача необхідно стягнути 74 181 грн 83 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, не звільняє у даному випадку винну особу від цивільно-правової відповідальності за завдану нею шкоду, оскільки її вина підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Державної екологічної інспекції у Волинській області задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових итрат.

Оскільки апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про задоволення позову Державної екологічної інспекції у Волинській області, тому на її користь з відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 684 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн, а всього 6 710 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Державної екологічної інспекції у Волинській області задовольнити.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 09 жовтня 2023 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Державної екологічної інспекції у Волинській області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища у розмірі 74 181 (сімдесят чотири тисячі сто вісімдесят одна) гривня 83 (вісімдесят три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: