Справа №487/9143/23
Провадження №2/487/2866/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Афоніна С.М., розглянувши заяву Миколаївської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Миколаївська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загальною площею 743 кв.м. кадастровий номер :05:001:0004, шляхом знесення (демонтажу) будівель та споруд.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що на підставі рішення Миколаївської міської ради від 20.05.2005 №33/32 між ММР та ОСОБА_1 , було укладено договір оренди землі від 01.08.2005 за №3370, за яким в оренду передавалась земельна ділянка площею 743 кв.м. по АДРЕСА_1 для укріплення схилу з розміщенням приміщень змішаного використання. Строк договору оренди закінчився 01.08.2008, рішенням Миколаївської міської ради від 31.05.2012 №17/31 ОСОБА_1 було відмовлено у продовженні строку оренди. Згідно акту обстеження земельної ділянки від 30.01.2023 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 розташована одноповерхова цегляна споруда та металоластикова споруда. Відповідно до службової записки департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 18.10.2023 зазначений об`єкт містобудування (земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0004) відноситься до озеленених територій зони ландшафтно-рекраційного загальноміського значення, містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 департаментом не надавалась.

Отже, у відповідача відсутні будь-які права на користування земельною ділянкою комунальної форми власності, чим порушуються права територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради як власника земельної ділянки та відповідач перешкоджає власнику в її вільному володінні, користуванні та розпорядженні.

Разом із позовом Миколаївська міська рада подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0004 та вживати будь-яких заходів щодо оформлення дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0004, у тому числі подавати відповідні документи для реєстрації органів державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду; заборонити Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради та іншим органам державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію будівель та споруд, які розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0004.

Обґрунтовуючи заяву зазначили, що на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0004 площею 743 кв.м., по АДРЕСА_1 розташована одноповерхова цегляна споруда та металоластикова споруда, які збудовані відповідачем ОСОБА_1 без будь-яких прав на земельну ділянку, без права на забудову земельної ділянки комунальної власності та без будь-яких дозвільних документів. У зв`язку з чим власник земельної ділянки Миколаївська міська рада позбавлена можливості у повній мірі реалізувати свої права власника земельної ділянки. Заявник посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки відповідачем на спірній земельній ділянці можуть бути добудовані вже наявні на земельній ділянці споруди або збудовані інші будівлі і споруди, які в подальшому можуть бути введені ОСОБА_1 в експлуатацію та проведена відповідна державна реєстрація. Вважають, що заявлені способи забезпечення позову забезпечують баланс інтересів між наявними правами та інтересами відповідача та необхідністю захисту порушених прав позивача.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012).

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.4,5 Постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Необхідність вжиття відповідних заходів здійснюється з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Позивач звернувся до суду з позовом немайнового характеру про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загальною площею 743 кв.м. кадастровий номер :05:001:0004, шляхом знесення (демонтажу) будівель та споруд.

Тому у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідно до позову і долучених доказів, по АДРЕСА_1 розташовані будівлі одноповерхова цегляна та металоластикова, які збудовані ОСОБА_1 без містобудівних умов і обмежень на забудову земельної ділянки комунальної власності та без документів про право на здійснення будівельних робіт, цим ОСОБА_1 порушив ч. 5 ст. 26, ч.ч. 2, 3 ст. 29, ч. 2 ст. 36, ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також цегляна та металоластикова споруди, протиправно збудовані на земляній ділянці, що належить до комунальної власності, площею 743 кв.м. з кадастровим номером :05:001:0004 , яка відводилась в оренду ОСОБА_1 лише тимчасового, строк дії договору оренди закінчився у 2008 році, рішенням Миколаївської міської ради від 31.05.2012 №17/31 ОСОБА_1 було відмовлено у продовженні строку оренди. Відповідно до службової записки департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 18.10.2023 зазначений об`єкт містобудування (земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0004) відноситься до озеленених територій зони ландшафтно-рекраційного загальноміського значення, містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 департаментом не надавалась.

Заявник стверджує, що відповідач на спірній земельній ділянці може добудувати вже наявні споруди або збудовані інші будівлі і споруди, які в подальшому можуть бути введені ОСОБА_1 в експлуатацію та проведення відповідної державної реєстрації, що призведе до утруднення виконання судових рішень та захисту прав та інтересів Миколаївської міської ради, як власника спірної земельної ділянки.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, рішення, яким суд забезпечує позов, як ефективний засіб юридичного захисту повинне бути реальним (тобто таким, яке забезпечує дієвий правовий захист від свавілля контрагента) та своєчасним.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі «Кюблер проти Німеччини», заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».

Згідно зі ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У провадженні з розгляду заяви про забезпечення позову суд позбавлений можливості встановлювати законність і обґрунтованість дій відповідачів, позаяк такий предмет розгляду належить здійснювати в порядку позовного провадження. Сутність забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії покликана захистити заявника від неправомірних дій осіб, якщо крім усього такі дії носять непередбачувані, швидкі та невідворотні елементи. Таким чином, у цьому провадженні суд встановлює обґрунтованість заходів забезпечення з урахуванням розумності та адекватності вимог заявника, його доводів, відповідності наведених в приписах підстав із положеннями закону.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Разом із тим, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення особи від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

З урахування вищевикладеного суд зауважує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 15.01.2020 по справі № 915/1912/19).

Виходячи з наведеного, співмірними та справедливими в даному випадку суд вважає заходи забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0004 та вживати будь-яких заходів щодо оформлення дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0004, у тому числі подавати відповідні документи для реєстрації органів державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Миколаївської міської ради.

При цьому суд вбачає наявний зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позовних ( усунення перешкод Миколаївській міській раді у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення (демонтажу) будівель та споруд, співмірність вказаних заходів забезпечення позову і предмету позову.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що вищевказані заходи забезпечення позову відповідають статтям 149, 150 ЦПК України, а також вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Крім того, вжиття вказаних заходів забезпечення даного позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди заявнику.

Суд наголошує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті (збереження спірного об`єкта у відповідному правовому статусі) з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову. Враховуючи характер спору, обраний заявником захід забезпечення є співрозмірним до позовних вимог.

Стосовно ж такого заходу забезпечення позову про застосування якого просить заявник, як заборона Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради та іншим органам державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію будівель та споруд, які розміщені на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0004, суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову не мають правового зв`язку з предметом позовних вимог, тому не вбачає підстав для застосування вказаного заходу забезпечення позову, як такого, що не узгоджуються з предметом позовних вимог.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Миколаївської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_1 здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці, розташованої по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :05:001:0004 та вживати будь-яких заходів щодо оформлення дозвільних документів щодо будівництва та введення в експлуатацію нерухомого майна на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0004, у тому числі подавати відповідні документи для реєстрації органів державного архітектурно-будівельного контролю і нагляду.

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження.

Особи винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність встановлену законом.

Стягувач: Миколаївська міська рада, місце знаходження за адресою: м. Миколаїв вул. Адміральська, 20, .

Боржник: ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя С.М. Афоніна