№ 336/5455/23
пр. № 2-о/336/289/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (представник заявника адвокат Вакуленко Дмитро Олександрович), заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2023 р. представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просять видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , 1968 р.н., строком на шість місяців, та заборонити ОСОБА_2 перебувати в квартирі, яка розташовна за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності; заборонити наближатись на відстань ближче 200 метрів до ОСОБА_1 та місця її проживання.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 мешкає в належній їй на праві власності квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . Три роки тому до заявника попросився пожити її син ОСОБА_2

ОСОБА_2 , починаючи з моменту переїзду, періодично вчиняв відносно матері домашнє насильство.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11.07.2022 р. було ухвалено видати обмежувальний припис на строк 6 місяців, згідно з яким: заборонено ОСОБА_2 перебувати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_2 наближатись на відстань ближче 200 метрів до ОСОБА_1 та її місця проживання.

Після закінчення дії обмежувального припису ОСОБА_2 продовжив вчиняти щодо неї домашнє насильство: щоденно вчиняє психологічний тиск в особистому спілкуванні, принижує її, погрожує фізичною розправою, інколи завдає побої, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює.

Заявник вважає за необхідне просити суд видати обмежувальний припис, спрямований на забезпечення безпеки постраждалих осіб, строком на шість місяців, яким визначити певні заходи тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, та покладення на неї певних обов`язків.

Ухвалою від 08.06.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 13.06.2023 р.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав заяву, просив її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 зазначив, що обставини зазначені в заяві є надуманими та такими, що не відповідають дійсності і спрямованими на позбавлення його місця проживання.

Заслухавши пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено та сторонами визнається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 мешкає та є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.7).

В квартирі зареєстрований та мешкає також ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11.07.2022 р. ухвалено видати обмежувальний припис на строк шість місяців відносно ОСОБА_2 .

Як зазначає заявник, після закінчення строку дії обмежувального припису, ОСОБА_2 продовжує вчиняти відносно неї домашнє насильство: щоденно вчиняє психологічний тиск, принижує, погрожує.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.05.2023 р. (а.с.15) ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи дану заяву суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.п. 3, 4, 14, 17 ч.1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Приписами п.п. 5 та 6 ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків, зокрема: заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 даного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Таким чином, відповідно до вищевказаного Закону, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Те, що ОСОБА_2 продовжує вчиняти відносно заявника дії психологічного характеру, підтверджується постановою суду про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, яка була постановлена вже після ухвалення рішення суду про видачу обмежувального припису.

З огляду на викладене, суд вважає доведеним ризик продовження ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до заявника, тому для запобіганню ризику продовження таких дій та з метою захисту її прав і свобод вважає за необхідне видати обмежувальний припис.

Керуючись ст. ст. 259, 294, 350-1 350-6, 350-8, 353, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , 1968 року народження, громадянина України, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , 1968 року народження, та:

- заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 ;

- заборонити наближатися на відстань ближче 200 (двохсот) метрів до ОСОБА_1 .

Встановити строк дії обмежувального припису - 6 (шість) місяців, який рахувати з дня ухвалення рішення суду.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити ВП № 3 Запорізького РВП ГУНП в Запорізькій області для взяття ОСОБА_2 , 1968 року народження, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 14 червня 2023 року.

Суддя О.В. Дмитрюк