Справа № 274/3497/23 Провадження № 2/0274/1082/23 РІШЕННЯ
22.11.2023 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Юсової О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІДТЕК" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
І. Короткий зміст позовних вимог
У червні 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд:
- поновити ОСОБА_1 на посаді Керівника відділу автоматизованої системи керування виробництвом (АСКВ) ТОВ «РІДТЕК» з моменту звільнення;
- стягнути з ТОВ «РІДТЕК» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 437513,76 грн.;
- стягнути з ТОВ «РІДТЕК» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, в тому числі, витрати на правову допомогу.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом за захистом своїх трудових прав.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 09.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі.
Ухвалою суду від 03.08.2023 клопотання представника позивача задоволено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "РІДТЕК":
- копію заяви начальника Відділу автоматизованої системи керування виробництвом (АСКВ) ТОВ «РІДТЕК» Макаренка О.Є. щодо звільнення його з 29.04.2022 на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпПУ за угодою сторін;
- доказ вручення ОСОБА_1 наказу про звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпПУ за згодою сторін;
- документи щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати в період з 01.01.2022 по момент звільнення;
- довідку про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 (складену відповідно до вимог, визначених у Постанові КМУ від 08.02.1995 №100).
Розгляд справи відкладено.
Ухвалою суду від 05.09.2023, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 03.08.2023, повторно витребувано докази, розгляд справи відкладено.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.
Відповідач свого представника в судові засідання не направив, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав, вимоги ухвал суду про витребування доказів не виконав. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцезнаходженням.
Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи.
Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.
Законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв`язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку.
Припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.
Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення.
За таких підстав, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 27.03.2019 в справі №524/3490/17-ц викладений висновок про те, що при розгляді спорів щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за угодою сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України) суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.
Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Судом установлено, що сторони з 02.12.2013 по 29.04.2022 перебували у трудових відносинах.
Копія наказу про звільнення позивачу під підпис не вручена, про що свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 у наказі в графі «з наказом ознайомлений».
Судом з`ясовано, що позивачу 10.05.2023 відповідачем було направлено поштою копію наказу, яку позивач отримав 11.05.2023, що не спростовано відповідачем.
Так, установлені ст. 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішення мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.
До 19.07.2022 частина перша ст. 233 КЗпП України діяла у редакції за якою, працівник міг звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 в справі №6-2426цс15 міститься висновок про те, що ст. 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).
За усталеною судовою практикою справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.
Законодавець пов`язує початок перебігу строку звернення до суду в справах про звільнення не з моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а з днем вручення копії наказу про звільнення.
Отже, строк звернення до суду за вирішенням спору про звільнення не пропущений.
Також встановлено, що причиною звільнення у наведеному вище наказі від 29.04.2022 вказано згоду сторін, підставою звільнення визначено ст. 36 КЗпП України.
Позивач заперечує написання ним заяви на звільнення.
Вимоги ухвал суду про витребування доказів, зокрема копії заяви начальника Відділу автоматизованої системи керування виробництвом (АСКВ) ТОВ «РІДТЕК» Макаренка О.Є. щодо звільнення його з 29.04.2022 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпПУ за угодою сторін, відповідачем не виконано.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані позивачем у справі.
Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку, суд виходить з наступного.
Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотримання вимог законодавства. Крім того, положеннями розділу 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати.
Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на підтвердження тих обставин, про які вказує у позовній заяві, а відповідач на заперечення позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.
При цьому, відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру середньої заробітної плати позивача на займаній посаді до звільнення.
Звертаючись з вимогою про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач зазначає його в розмірі 437513,76 грн, виходячи із розміру середньоденного заробітної плати 1661,34 грн.
У той же час, суд не погоджується з вказаним розміром.
Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 30.04.2022 по 22.11.2023 становить 236570,88 грн (528,06 грн х 448 р.дн.).
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 236570,88 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів.
За наведених обставин, позовна заява підлягає до часткового задоволення.
Пункт 2 та 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України вказує на те, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.
Відповідно рішення щодо стягнення заробітної плати за один місяць та поновлення на роботі позивача підлягає негайному виконанню.
V. Розподіл судових витрат
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн, який підлягав сплаті при зверненні до суду з позовною заявою про скасування наказу про звільнення та судовий збір за позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу на користь держави судовий збір у сумі 3439,30 грн.
Керуючись ст.ст. 259,263-265,268,272,273,352,354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "РІДТЕК" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника відділу автоматизованої системи керування виробництвом (АСКВ) ТОВ «РІДТЕК» з 30.04.2022.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІДТЕК" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.04.2022 по 22.11.2023 в сумі 236570,88 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІДТЕК" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РІДТЕК" на користь держави судовий збір у розмірі 3439,30 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складенняповного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "РІДТЕК", за адресою: вул. Машинобцдівна, 37, офіс 204, м. Київ, 03067, .

Повний текст рішення виготовлено 27.11.2023.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА