УХВАЛА

11 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 758/51/21

провадження № 61-17362ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом доОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва», у якому просив стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 76 886 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, а також інші витрати, пов`язані з розглядом справи.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1

на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 60 112 грн.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким компенсовано ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 681,60 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій 06 грудня 2023 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності.Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Ціна позову у цій справі складає 126 886 грн (76 886 грн - матеріальна шкода + 50 000 грн - моральна шкода), що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.Оспорювана заявницею у касаційній скарзі сума складає 60 112 грн.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ця справа має виняткове значення для неї, оскільки вона є особою з інвалідністю І групи, а стягнута судами сума ставить її в скруте матеріальне становище.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, встановлені судами обставини (залиття наприкінці 2020 року квартири позивача, внаслідок пошкодження мережі водопостачання у квартирі відповідачки), оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявницею аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Незгода заявниці з висновками судів попередніх інстанцій за результатами оцінки доказів не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Також заявницею не доведено, щоця справа має виняткове значення для неї та становить значний суспільний інтерес.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для

працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з положеннями ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від

05 листопада 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від

22 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, та стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович