ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» грудня 2023 року

м. Харків

справа № 553/5627/22

провадження № 22ц/818/2301/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представниця позивача ОСОБА_2 ,

відповідач - Харківська міська рада, представниця відповідача Кукуєва В. І.

третя особа - Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2023 року в складі судді Іващенко С.О.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна тітка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відкрилась спадщина, яка складається з квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт від 18 червня 2014 року на його користь, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шишко В.А.

Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 167/2017.

Вказав, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалось, оскільки після відкриття спадкової справи з`ясувалось, що 27 серпня 2016 року спадкодавицею ОСОБА_3 складено ще один заповіт на користь інших осіб.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року та постановою Верховного Суду від 30 червня 2022 року, у справі № 641/8187/17 визнано заповіт недійсним та відновлено попередній заповіт.

Зазначив, що оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартину були викрадені. За цим фактом СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області відкрито кримінальне провадження за ознаками частини 3 статті 185 КК України. На даний час досудове розслідування триває.

Посилався на те, що 30 грудня 2021 року звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте цього ж дня нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Просив визнати за ним право власності на трикімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 61,6 кв м, житловою площею 46,9 кв м, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шишко В.А., реєстровий номер № 756, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено; визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шишко В.А., реєстровий номер 756, після смерті рідної тітки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На вказане рішення суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно з`ясував обставини у справі, не надав належної оцінки доказам у справі. Так, оскаржуване рішення суду не містить належних та обґрунтованих мотивів та підстав, якими керувався суд, відхиляючи доводи міської ради щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог. Зазначила, що позивач не звертався до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою щодо отримання дубліката викраденого свідоцтва про право власності на житло. Позивач не реалізував усі можливі способи на отримання у власність спадкового майна у досудовому порядку. Таким чином, задоволення позовних вимог про визнання права власності на квартиру за позивачем підміняє собою порядок вчинення нотаріальної дії нотаріусом, оскільки підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності була відсутність підтвердження права власності спадкодавця на нерухоме майно. Вважала, що судом не враховано, що спір між позивачем та Харківською міською радою відсутній, тобто відсутні будь-які правові підстави Харківській міській раді відповідати за позовом ОСОБА_1 . Визнання права власності в даному випадку не є винятковим способом захисту, оскільки не існуватимуть перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

До суду апеляційної інстанції Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася. 27 листопада 2023 року до суду апеляційної інстанції від Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності представника Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції кожна із сторін наполягала на своїй правовій позиції. Так, представниця Харківської міської ради вважала, що оскільки позивач не реалізував усі можливі способи на отримання у власність спадкового майна у досудовому порядку, він немає права звертатися до суду з таким позовом. Представниця ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори для отримання свідоцтва, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну квартиру. Інших можливостей, як звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав, враховуючи його похилий вік, у нього немає.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позовні вимоги є доведеними, оскільки позивач є спадкоємцем майна після померлої тітки, однак через відсутність правовстановлюючих документів він не може оформити спадкові права на це майно.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 жовтня 2004, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 , в якій вона проживала (а.с.23 том 1).

Також. за вказаною адресою проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 (а.с.18 том 1).

18 червня 2014 року ОСОБА_3 склала заповіт та на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що усе своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с.19 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.185 том 1).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_2 .

Реєстрація права власності на спірну квартиру за померлою ОСОБА_3 , також підтверджується довідкою про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів № 1115588 від 29 листопада 2021 року, виданою Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради та довідкою № 1115587 від 07 грудня 2021 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехінвент» (а.с.33-34 том 1).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року у справі № 641/8187/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту, позов задоволено; визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений 27 серпня 2016 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, реєстровий № 6-17; відновлено попередній заповіт ОСОБА_3 , складений нею на користь ОСОБА_1 , посвідчений 18 червня 2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шишко В.А., реєстровий № 756; вирішено питання щодо судових витрат (а.с.35-43 том 1).

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року залишено без змін (а.с.44-55 том 1).

Постановою Верховного Суду від 30 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 березня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року залишено без змін (а.с.56-64 том 1).

Як вбачається з повідомлення СВ ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області № 14017/119-14/1121 від 18 вересня 2021 року у відділі перебувають матеріали кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 таємно викрадено майно, а саме: сейф вартістю 25 000,00 грн, грошові кошти у сумі 37 000,00 грн, жіночий золотий перстень вагою приблизно 5-6 грамів, інкрустований діамантами вартістю 30 000,00 грн, жіночий золотий перстень вагою приблизно 5 грамів, інкрустований діамантами та сапфірами вартістю 25 000,00 грн, мікрохвильова піч вартістю 1 000,00 грн, холодильник «Норд» вартістю 2 000,00 грн, правовстановлюючі документи на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 є потерпілим. Відомості про кримінальне правопорушення за № 0000151 за ознаками частини 3 статті 185 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2021 року (а.с.65 том 1).

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 30 грудня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на вищевказану квартиру, відсутні (а.с.21, 201 том 1).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Підпунктами 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно і ця обставина унеможливила отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті тітки в нотаріальному порядку.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц (провадження № 61-10174св19) зазначено, що визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Матеріали справи свідчать про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира АДРЕСА_2 . За заповітом від 18 червня 2014 року ОСОБА_3 заповіла все належне їй майно ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 30 грудня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на вищевказану квартиру.

Оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартину були викрадені. За цим фактом СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області відкрито кримінальне провадження 0000151 за ознаками частини 3 статті 185 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2021 року. На даний час досудове розслідування триває.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 21 жовтня 2004, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_3 належала на праві власності квартира АДРЕСА_2 .

Реєстрація права власності на спірну квартиру за померлою ОСОБА_3 також підтверджується довідкою про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів № 1115588 від 29 листопада 2021 року, виданою Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради та довідкою № 1115587 від 07 грудня 2021 року та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехінвент».

Крім того, судовими рішеннями усіх інстанцій у справі № 641/8187/17 встановлено, що саме на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 жовтня 2004, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, ОСОБА_3 була власницею спірної квартири.

Таким чином у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 оригіналів правовстановлюючих документів на спірну квартиру та відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом саме у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у справі № 443/878/20 (провадження № 61-13028св22).

Доводи Харківської міської ради про те, що позивач не звертався до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою щодо отримання дубліката викраденого свідоцтва про право власності на житло; не реалізував усі можливі способи на отримання у власність спадкового майна у досудовому порядку та таким чином підміняє собою порядок вчинення нотаріальної дії нотаріусом, оскільки підставою для відмови у видачі свідоцтва про право власності була відсутність підтвердження права власності спадкодавця на нерухоме майно; що визнання права власності в даному випадку не є винятковим способом захисту, оскільки не існуватимуть перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори від 30 грудня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, які підтверджують право власності ОСОБА_3 на вищевказану квартиру.

Такі дії нотаріуса відповідають підпункту 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5), за яким видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Отже, позивач скористався законними засобами захисту та реалізації своїх спадкових прав в позасудовому порядку і звернувся до суду із відповідним позовом про захист своїх прав.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

Відповідно до статті 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За відсутності позасудової можливості на отримання у власність спірного спадкового майна позивач звернувся до суду із відповідним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті його тітки на належне йому за заповітом нерухоме майно.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 710/407/19 (провадження № 61-2093св21).

Посилання Харківської міської ради на те, що судом не враховано, що спір між позивачем та Харківською міською радою відсутній, тобто відсутні будь-які правові підстави Харківській міській раді відповідати за позовом ОСОБА_1 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21), від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18 (провадження № 61-403св19) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Аналізуючи обсяг дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання обґрунтованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду, зводяться до незгоди з ним та необхідності здійснення переоцінки встановлених фактичних обставин.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині, а стосуються переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається Харківської міської ради в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 12 грудня 2023 року.