Справа № 404/1356/23
Номер провадження 2/404/254/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Варакіної Н.Б.

за участі секретаря Щербини А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОКВП «Дніпро-Кіровоград» (вул. Соборна, 19а, м. Кропивницький, 25009) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 24 041,53 грн за адресою: АДРЕСА_2 та судові витрати.

Ухвалою від 20 квітня 2023 року суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда Варакіною Н.Б. відкрито спрощене позовне провадження та призначене до судового розгляду.

Відповідачем надано до суду відзив. Зазначає, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. З 20.04.2018 року був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з продажем даної квартири відповідно до договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 2466, засвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П. А отже, жодних відносин з ОКВП «Дніпро-Кіровоград», що стосуються водопостачання та водовідведення за зазначеною адресою не має з 2018 року.

Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином, до суду надав копію договору дарування секції від 27 жовтня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 2466, засвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обгрунтування необхідності його захисту.

Тлумачення вказаних процесуальних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. №690, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_2 та видачею абонентської книжки Відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством. Йому надано послуги з централізованого водопостачання на суму 24 041,53 грн. за період з 01.08.2019 року по 31.12.2022 року включно.

На підтвердження зазначених підстав позову позивачем до позовної заяви надано розрахунок заборгованості з оплати за водопостачання та водовідведення за вказаний період за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач, в свою чергу, на обґрунтування заперечень проти позову надав в якості доказів копію договору дарування секції від 27 жовтня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за № 2466, засвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П., копію паспорта серії НОМЕР_3 виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 24.04.1998 року.

Згідно наданого Договору дарування від 27 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приймають безоплатно у власність (приймають у дар) в рівних частках кожен 10/100 частки секції під номером АДРЕСА_3 .

З наданої відповідачем копії паспорта серії НОМЕР_3 виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 24.04.1998 року, вбачається, що ОСОБА_1 20.04.2018 року знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно Довідки № 004509/1 про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 з 20.04.2018 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. № 690, передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення договору.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено обов`язок споживачів питної води своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

З огляду на зазначені норми законів судом відзначається, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року.

Тим самим, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами, і, зокрема, в даному випадку, послугами водопостачання та водовідведення входить до предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи, при цьому докази мають бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування, достатніми, тобто такими, що у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також допустимими, тобто такими, що можуть бути підтверджені певними засобами доказування, більш того, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, судом відзначається, що принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Таким чином, суд зазначає, що належних доказів того, що позивачем ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надавалися відповідачу як споживачу, послуги з водопостачання та водовідведення в квартиру АДРЕСА_5 в період з 01.08.2019 року по 31.12.2022 року, та фактичне користування ними відповідачем, - позивачем не надано.

З урахуванням вищевикладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає недоведеними вимоги позивача ОКВП «Дніпро-Кіровоград» про стягнення з відповідача боргу за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.08.2019 року по 31.12.2022 року в розмірі 22 243 грн. 36 коп., а також в порядку ст.625 ЦК України 3% річних, що становить 279 грн. 02 коп., індекс інфляції, що становить 1 519 грн. 15 коп., а всього 24 041 грн. 53 коп. за адресою: АДРЕСА_6 та відмовою у зв`язку з цим в задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України при вирішенні судом питання про розподіл між сторонами судових витрат, та враховуючи, що позивачу в задоволенні позову відмовлено, понесені останнім судові витрати по справі, що складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОКВП «Дніпро-Кіровоград» (вул. Соборна, 19а, м. Кропивницький, 25009) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення складено 07.12.2023.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда