ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/320/23 Справа № 202/2233/19 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л.П Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи клопотання Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулось до суду з вищевказаним позовом та просило стягнути солідарно з відповідачів на його користь вартість спричинених збитків за актом про порушення у розмірі 110 107, 29 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» вартість спричинених збитків за актом про порушення від 29 серпня 2018 року №125576 в розмірі 110 107, 29 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» судові витрати у розмірі по 960, 50 грн з кожного.

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 також звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 жовтня 2019 року заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року скасовано, а справу призначено до розгляду.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2020 року у задоволенні позовних АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та покласти судові витрати на відповідачів.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року частково задоволено апеляційну скаргу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», а рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2020 року скасовано з ухваленням нового рішення. Позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» 110 107, 29 грн вартості спричинених збитків за актом про порушення серія Н №125576 від 29 серпня 2018 року. В задоволенні позовних вимог АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовлено. Сплачений судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 881, 50 грн компенсовано АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У травні 2023 року АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулося до суду із клопотанням про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року, в обґрунтування якого посилалося на те, що керуючись ст.ст. 43, 49, 64 ЦПК України звернулося до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою про видачу оригіналу платіжного доручення на суму 2 881, 50 грн про сплату судового збору за подання апеляційної скарги та виконавчого листа по цивільній справі №202/2233/19 для компенсації АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» за рахунок держави судовий збір за розгляд справи.

Однак, Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська виконавчий лист про стягнення/компенсацію судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 881, 50 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Позивачу/Апелянту не видано.

При цьому, заявник вказував, що Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська, аргументував таку «відмову» тим, що Дніпровським апеляційним судом у постанові від 21 березня 2023 року не вказано належного Відповідача представника держави, тобто, орган який буде здійснювати компенсацію.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу.

З огляду на викладене, на сьогодні Позивач/Апелянт позбавлений можливості щодо компенсації судового збору, а тому просить роз`яснити постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року в частині компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а саме який орган державної влади виступає Відповідачем.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Згідно з ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Так, оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень при розгляді апеляційної скарги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2020 року, тому клопотання АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року також розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи клопотання про роз`яснення судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні даного клопотання слід відмовити, з наступних підстав.

Зі змісту ст.271 ЦПК України вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення, а тому приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Частиною 7 ст.141 ЦПК України визначено, якщо інше не передбачено законом, то у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Компенсація судових витрат стороні за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за правилами вказаної правої норми є результатом здійснення судом розподілу судових витрат, який здійснюється судом за наслідками вирішення справи на відповідному етапі (розгляд справи по суті, апеляційний чи касаційний перегляд справи).

Компенсація судового збору у порядку ч.7 ст.141 ЦПК України є наслідком розподілу судових витрат, обґрунтовано понесених заявником на момент їх сплати, за результатами розгляду справи судом у разі звільнення протилежної сторони від сплати судового збору, яка мала компенсувати такі витрати протилежній стороні у порядку розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення у справі, суд апеляційної інстанції в порядку пп.б, в п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України вирішив питання розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції.

Водночас, суд керувався положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України, якою визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, суд виходив з роз`яснень, наведених у п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

При цьому, пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (далі Постанова) визначено, що коли обидві сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат. Компенсація судових витрат особам, які їх зазнали, здійснюється шляхом перерахування коштів на їх поточні рахунки в банківських установах. Підставою для компенсації судових витрат є судове рішення.

Положеннями п.4 наведеної Постанови передбачено, що компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення.

Разом з тим, п.5 Постанови передбачено механізм реалізації наведених положень щодо компенсації судових витрат, а саме Міністерству фінансів запропоновано передбачити Державній судовій адміністрації за відповідною бюджетною програмою кошти для компенсації судових витрат у цивільних і адміністративних справах.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що справлений судовий збір, який підлягає до стягненню, або ж судовий збір, що підлягає поверненню у відповідних випадках, не є тим судовим збором, який підлягає компенсації учаснику справи у разі звільнення від сплати судового збору протилежної сторони, яка мала б відшкодувати заявнику понесені ним судові витрати (а саме сплачений судовий збір) за результатами розгляду на певному етапі справи судом.

Так, надміру сплачений судовий збір або помилково сплачений судовий збір вказує про вчинення особою помилкових дій безпосередньо під час сплати судового збору, чи то у зв`язку з неправильним визначенням розміру судового збору, який підлягав сплаті, чи то під час визначення реквізитів, за якими мав бути сплачений судовий збір.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір». Щодо повернення судового збору, то ст.7 цього Закону встановлено вичерпний перелік підстав для повернення сплаченої суми судового збору.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що сплачений судовий збір повертається лише у разі, коли справа не розглядалася судом по суті та будь-яка юридична оцінка обставин справи і доводів сторін не здійснювалася.

Таке формулювання, як стягнення судового збору, не може бути застосовано при вирішенні питання компенсації судових витрат за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки суперечить його правовій природі.

Як вбачається зі змісту клопотання АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року, заявнику не зрозумілий саме порядок та спосіб виконання постанови апеляційного суду в резолютивній частині щодо компенсації судових витрат за розгляд справи в апеляційному порядку у розмірі 2 881, 50 грн, тобто, судових витрат зі сплати судового збору.

Між тим, чинним законодавством передбачено механізм надання роз`яснення змісту судового рішення, а не роз`яснення порядку його виконання. Шляхом роз`яснення судового рішення суд не вправі змінювати спосіб та порядок його виконання.

При цьому, не підлягають й роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії, адже такі дії знаходяться поза межами дискреційних повноважень суду, оскільки суд апеляційної інстанції, в даному випадку, не є тим уповноваженим органом, який врегульовує питання компенсації судового збору.

Отже, приймаючи до уваги, що постанова апеляційного суду в частині розподілу судових витрат сформульована у чіткій відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, є зрозумілою та не викликає неоднозначного тлумачення, механізм та умови отримання компенсації визначені вищенаведеними підзаконними актами, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для роз`яснення судового рішення, а тому клопотання АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 271, 367, 368, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про роз`яснення постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова