Провадження № 2-н/353/338/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу,-

в с т а н о в и в:

Заявник АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу судового наказу, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послугу з розподілу природного газу, яка виникла за період з 01.01.2023 року по 31.07.2023 року за адресою споживання: АДРЕСА_1 .

В порядку ч. 7 ст. 165 ЦПК України, Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області отримано інформацію з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника, з якої вбачається, що ОСОБА_1 значиться зареєстрованим по АДРЕСА_2 .

18.08.2023 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняка Т.М. справу за заявою АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу вирішено передати за підсудністю до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються

Як вбачається з заяви, АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» заявлено вимогу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості послугу з розподілу природного газу, яка виникла за адресою споживання: АДРЕСА_1 .

Тобто спір у даній справі виник з приводу оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися заявником за місцем знаходження нерухомого майна.

Згідно ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №638/1988/17.

У постанові від 09.09.2020 року (справа №910/6644/18) Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 року (справа 911/2390/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у ст. ст. 27-29 ЦПК України.

Статтею 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом.

Оскільки ж об`єкт нерухомого майна, заборгованість по оплаті послуг щодо якого виникла у ОСОБА_1 перебуває на території Івано-Франківської міської ради, Тлумацький районний суд Івано-Франківської області не наділений повноваженнями на видачу відповідного судового наказу.

Крім цього, в порушення вимог ст. 163 ЦПК України, до заяви по видачу судового наказу не додано доказів на підтвердження приєднання ОСОБА_1 до умов Договору розподілу природного газу за адресою об`єкта нерухомості: АДРЕСА_3 (заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам) та користування саме ним послугою з розподілу природного газу по вказаній адресі. До цього ж, до заяви про видачу судового наказу не додано доказів направлення та вручення розрахунків за послугу з розподілу природного газу з того моменту, коли було впроваджено окрему оплату (в т.ч. і на інші розрахункові рахунки) за послугу з розподілу природного газу.

Дані обставини свідчать про відсутність безспірних доказів того, що між сторонами виникли договірні правовідносини, та про відсутність безспірної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз».

Згідно п.п. 1, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності та якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, з урахуванням порушення правил підсудності, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 30, 161, 162,164, 165, 166, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення, через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяУ. Ю. ЛУКОВКІНА