ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3388/23 Справа № 214/1534/22 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Мірути О.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

секретар судового засідання - Тимофєєва В.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів (суддя Власенко М.Д.), ухваленого в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 02 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів .

В обґрунтування позову зазначив, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.03.2018 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини доходів. З виконавчим листом до виконавчої служби відповідач звернулась лише у 2022 року і позивач одразу набув статус боржника зі сплати аліментів. Позивач вважає, що не повинен сплачувати вказану заборгованість зі сплати аліментів, оскільки до січня 2022 року він разом з відповідачкою та їх спільним сином проживали разом на повному утриманні позивача. Шлюбні відносини з відповідачем остаточно припинені у січні 2022 року, відповідач з сином переїхала до іншого чоловіка, після чого позивач отримав постанову Саксаганського відділу ДВС з якої дізнався про стягнення з нього аліментів та наявності заборгованості зі сплати аліментів у розмірі більше 140 000 грн. за період з січня 2018 року по січень 2022 року, хоча у вказаний період позивач, який був працевлаштований на ПрАТ Криворіжхліб та проходив військову службу повністю утримував родину, а відповідач не працювала. Заборгованість позивача зі сплати аліментів виникла не внаслідок його ухилення від сплати аліментів, а внаслідок тривалого неподання відповідачем виконавчого листа на виконання до виконавчої служби. Також, при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів відповідач приховала той факт, що з позивача утримуються аліменти на користь третьої особи по справі на підставі виконавчого листа Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2005 року на утримання першої дитини. Крім того, у позивача на утриманні перебуває непрацездатний батько ОСОБА_5 , який є пенсіонером на інвалідом ІІ групи та потребує матеріальної допомоги.

Просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , яка виникла під час виконання заочного рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року, а також зменшити розмір стягуваних з нього цим рішенням аліментів з 1/4 частини до 1/8 частини його заробітку (доходу)..

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивач ОСОБА_1 просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що в період, за який нарахована заборгованість зі спалати аліментів, як ОСОБА_2 так і дитина сторін перебували на повному утриманні позивача, який був працевлаштований.

За період з лютого 2018 року по грудень 2022 року ОСОБА_1 самостійно перераховував ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 159 492, 08 грн., що підтверджується випискою з карткового банківського рахунку ОСОБА_1 .

Крім того, позивач з 2015 року ОСОБА_2 за дорученням наданим позивачем отримувала його заробітну плату на ПрАТ «Криворіжхліб», всього за вказаний період ОСОБА_2 отримала заробітної плати позивача на суму 21 597 грн.

Таким чином вбачається, що заборгованість позивача зі сплати аліментів за період з 23.01.2018 року виникла не внаслідок ухилення останнього від сплати аліментів, а внаслідок тривалого неподання відповідачем виконавчого листа на виконання до виконавчої служби, при цьому за цей період позивачем було надано відповідачу більше коштів аніж розраховано державним виконавцем як заборгованість зі сплати аліментів.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком вказаний ОСОБА_1 матір`ю - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10 листопада 2009 року (а.с.10).

На підставі виконавчого листа № 214/345/18, виданого 23 квітня 2018 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позивача ОСОБА_1 стягуються щомісячно аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частини його доходу (а.с.14-15).

Згідно виконавчого листа Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, виданого 20 грудня 2005 року з позивача ОСОБА_1 стягуються щомісячно аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі частини його доходу (а.с.16-17).

Згідно довідки № 338 військової частини НОМЕР_2 від 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 14 серпня 2015 року (а.с.12).

Згідно довідки № 368 військової частини НОМЕР_2 від 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 у період з 30.04.2018 року по 31.10.2018 року, з 11.11.2018 року по 26.12.2018 року, з 04.09.2019 року по 26.09.2019 року, з 04.10.2019 року по 06.10.2019 року, з 02.11.2019 року по 17.03.2020 року, з 13.05.2021 року по 14.11.2021 року, з 23.11.2021 року по 27.01.2022 року брав участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення службових (бойових) завдань (а.с.11).

Згідно довідки МСЕК від 28 січня 2021 року, ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи з 01 березня 2021 року по загальному захворюванню та пенсіонером по інвалідності (а.с.18-20).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліменті, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення аліментів ОСОБА_2 через чотири роки після ухвалення рішення та нарахування заборгованості за аліментами за минулий період не суперечить вимогам закону, при цьому позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження добровільного виконання ним судового рішення, сплати аліментів на користь відповідача, або доказів на підтвердження перебування на його утриманні неповнолітньої дитини у цей період.

Щодо вимог позивача про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, при цьому належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану і жодних змін його сімейного стану не відбулось, а сама по собі наявність старшої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього на утриманні перебуває непрацездатний батько - ОСОБА_5 , який є пенсіонером та інвалідом ІІ групи, крім того з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі частини його доходу.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища. Той факт, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, а також не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину, батьком якої він є. Тому доводи апеляційної скарги в частині визначення розміру аліментів не заслуговують на увагу.

Також, наявність аліментних зобов`язань на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є підставою для зменшення визначених судом аліментів, оскільки такий розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, доказів погіршення майнового стану та змін сімейного стану позивачем не надано, а сама по собі наявність старшої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

За змістом ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив звільнити його від заборгованості по аліментам, стягнутим за рішенням суду з на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_6 починаючи з 23 січня 2018 року (дата пред`явлення позову) до 11 січня 2022 року (дата подання виконавчого листа на виконання) посилаючись на тривале неподання відповідачкою виконавчого листа до виконавчої служби, а також перебування відповідача із сином на повному його утриманні.

Відповідно до ч.1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист був пред`явлений до виконання 11 січня 2022 року, тобто в межах строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин другої - третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, відповідно до частин другої, восьмої, десятої статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

До апеляційної скарги позивачем ОСОБА_1 додано копію виписки з карткового банківського рахунку ОСОБА_1 за період з лютого 2018 року по грудень 2022 року, копію відповіді ПрАТ «Криворіжхліб» №05/10 від 03.01.2022, копію доручення на отримання ОСОБА_2 заробітної плати ОСОБА_1 , копію відомостей на виплату грошей, які не досліджувались судом першої інстанції, у зв`язку з заочним розглядом справи.

Апеляційний суд вважає, що подані позивачем ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції докази мають істотне значення для правильного вирішення справи, які не були подані до суду першої інстанції з поважних причин, а тому такі докази беруться апеляційним судом до уваги.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з копії карткового банківського рахунку, ОСОБА_1 у період з лютого 2018 року по січень 2022 року самостійно перераховано ОСОБА_2 грошові кошти, на загальну суму 135 224,31 грн.(а.с.91-129)

Крім того, в 2015 році ОСОБА_1 подав до бухгалтерії підприємства ПрАТ «Криворіжхліб», де він працював, доручення, про отримання ОСОБА_2 з серпня 2015 року заробітної плати ОСОБА_1 (а.с. 133).

Відповідно до відомостей наданих ПрАТ «Криворіжхліб» ОСОБА_2 за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року включно отримано у бухгалтерії підприємства заробітної плати ОСОБА_1 на суму 21 597 грн.(а.с. 130-155).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем ОСОБА_1 добровільно перераховано на користь ОСОБА_2 в рахунок сплати аліментів за період з 23.01.2018 (дата пред`явлення позову про стягнення аліментів) по 11.01.2022 року (дата подання виконавчого листа до виконання) в розмірі 156 821, 31 грн., що значно перевищує заборгованість, яка утворилась при зверненні ОСОБА_2 до виконавчої служби.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року в частині відмови задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення про звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, які стягуються на підставі заочного рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 23.01.2018 по 11.01.2022 року в розмірі 141 926,18грн.

В іншій частині рішення суду відповідає вимога закону, а тому не підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Отже, встановивши, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення неправильно застосував норми матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками та зміни в частині розподілу судових витрат.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 744, 30 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року скасувати в частині відмови задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, які стягуються на підставі заочного рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 23.01.2018 по 11.01.2022 року в розмірі 141 926,18грн..

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 744, 30 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: