Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4527/22
Номер провадження 2-п/711/27/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року

м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Піковського В.Ю.,

при секретарі: Пасічній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2023 по цивільній справі №711/4527/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2023 по цивільній справі №711/4527/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свою заяви обґрунтовують тим, що 02 березня 2023 року Придніпровським районним судом м.Черкаси по цивільній справі №711/4527/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалено заочне рішення.

Згідно вказаного заочного рішення позов був задоволений та з нього відповідно до позовних вимог було ухвалено стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (03150, місто Київ, вул. Загородня, будинок 15, офіс 118/2; Код ЄРДПОУ: 44559822) заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 65 600 (шістдесят п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 4594439 від 09 серпня 2021 року укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна», з яких: заборгованість за тілом кредиту - 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок), заборгованість за відсотками - 45 600,00 грн. (сорок п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок). А також судовий збір у розмірі 2481, 00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8000, 00 грн. (вісім тисяч гривень 00 копійок).

З текстом рішення він зміг ознайомитися лише після спливу строку подачі апеляційної скарги шляхом отримання його у канцелярії суду після поданої ним письмової заяви про видачу судового рішення від 25.03.2023, що підтверджується квитанцією про направлення листа та повідомленням про вручення, завчасно документи по справі йому не надходили, про хід процесу він не був повідомлений.

Заявник вважає, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2023 винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази, а саме бухгалтерську документацію. Позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за кредитним договором № 4594439 від 09 серпня 2021 року укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 у сумі 65 600,00 грн., так як в позовній заяві вказано, що ОСОБА_1 отримано кредит у розмір 20000,00 грн.

Вважає, що відповідно, кредитор скористався його необізнаністю в темі кредитних правовідносин та здійснював обслуговування його кредитного договору, враховуючи власну вигоду та вводячи його в оману.

Також вважає, за необхідне зазначити, що позивачем за даною справою відносно кредитного договору № 4594439 від 09 серпня 2021 року укладено між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 виступає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», обґрунтовуючи це тим, що між ним та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу, проте, його не було повідомлено про зміну кредитора за цим кредитним договором, тому є підстави вважати, що вищевказаний договір факторингу було укладено незаконним шляхом.

Додає, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками товариства є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформленні згідно нормам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи. Які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 65,600 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійки).

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Отже, надані позивачем матеріали, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання фінансовою організацією додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин».

Заявник вказує, що відповідно до даних за договором №4594439 від 09 серпня 2021 року вбачається, що Позивач не зараховував оплати, які відповідач цілеспрямовано здійснював в рахунок погашення тіла кредиту, за власним розсудом, про що його не було повідомлено. Сума, яка була внесена, а саме 65 600, 00 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) очевидно, також не враховувалася при поданні кредитором позовної заяви. Позивачем не було надано розрахунок заборгованості за договором № 4594439 від 09 серпня 2021, але згідно даних позовної заяви, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , отримав за договором № 4594439 від 09 серпня 2021 року з ТОВ «Авентус Україна» 20000, 00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок), станом на день звернення до суду позивач повідомляє про заборгованість у сумі 65 600, 00 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок), але внесені відповідачем оплати для погашення заборгованості, не зараховані. Аналогічне рішення суду було винесено 17.11.2021 року Хмельницьким апеляційним судом у справі № 688/673/21.

Також заявник зауважує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що надані позивачем матеріали про Умови та Правила надання послуг у ТОВ «Авентус Україна», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про відсотки за несвоєчасне погашення кредиту, надані товариством Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Заявник звертає увагу суду, що вказані у рішенні Придніпровського районного суду м.Черкаси по цивільній справі №711/4527/22 висновки суду не відповідають вимогам норм матеріального права та є наслідком не належного дослідження доказів по справі і надання їм неправильної правової оцінки в їх сукупності, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема ст.263 ЦПК України, а також грубого порушення та не вірного застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначені вище обставини, просить скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2023 по справі №711/4527/22. Ухвалити нове рішення, яким в позові ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю та зобов`язати ТОВ «Авентус Україна» здійснити перерахунок суми заборгованості за кредитним договором № 4594439 від 09 серпня 2021 року з врахуванням внесених оплат, здійснених ОСОБА_1 в рахунок погашення тіла кредиту.

Ухвалою суду від 15.05.2023 поновлено строк на подання заяви про поновлення пропущеного строку про перегляд заочного рішення та прийнято заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та призначено їх до судового розгляду.

До судового засідання заявник ОСОБА_1 подав письмову заяву, що зареєстрована 14.06.2023, за якою свою заяву підтримав повністю, просив задовольнити на підставі викладеного у ній обґрунтування.

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про час, дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи та докази, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, Позивач ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна», через свого представника адвоката Крюкової Марини Володимирівни, звернувся у Придніпровський районний суд м.Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 65 600 грн. 00 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2 481 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп.

14.09.2022, відповідно до приписів ст.187 ЦПК України, судом здійснено запити до відділу реєстрації місця проживання щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання відповідач ОСОБА_1 (а.с. 60).

22.09.2022 до суду надійшла відповідь на вказаний вище запит, з якого вбачається, що за відомостями департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради» 20.09.2022, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 знятий з реєстрації з 16.06.2021 (а.с. 61).

Ухвалою суду від 23.09.2022 прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали (а.с. 62-63).

Відповідачу, ОСОБА_1 , 28.09.2022 судом, направлено смс-повідомлення, яке було доставлено 29.09.2022 (а.с. 66).

31.10.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання (а.с. 67-68).

01.11.2022 відповідачу ОСОБА_1 направлено смс-повідомлення (а.с. 66).

29.11.2022 представником позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», ОСОБА_3 через канцелярію суду подана заява в якій просить проводити судовое засідання без представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 73).

29.11.2022 відповідач ОСОБА_1 через канцелярію Придніпровського районного суду м. Черкаси подав клопотання в якому просив відкласти судове засідання призначене на 12 год. 00 хв. 22.11.2022 для можливості ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 74).

В матеріалах справи наявна розписка відповідача ОСОБА_1 про отримання ним ухвали суду від 23.05.2022 та позовної заяви з додатком (а.с. 75).

Судове засідання, яке призначене на 29.11.2022 не відбулося у зв`язку з клопотання відповідача про відкладення судового засідання (а.с. 76).

Окрім цього, відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про наступне судове засідання, яке призначено на 20.12.2022 о 14 год. 00 хв., про що в матеріалах справи наявна розписка з його підписом. (а.с. 47).

20.12.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з неявкою учасників процесу (а.с 82). Зокрема відповідач про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про поважність причин неявки суду не повідомлено.

З-за неявки у дане судове засідання сторін, розгляд справи відкладено до 16.01.2022, про що учасники справи повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 83-85). Виклик відповідача у судове засідання здійснювався шляхом направлення смс-повідомлення, яке доставлене 26.12.2022 (а.с. 84).

16.01.2023 судове засідання не відбулося у зв`язку з неявкою сторін. Відповідач ОСОБА_1 повідомив в телефонному режимі про хворобу, просив перенести судове засідання та в наступне судове засідання надати всі підтверджуючі документи. Судове засідання відкладено до 08.02.2023 (а.с. 88).

Відповідачу, ОСОБА_1 , 23.01.2023 судом, направлено смс-повідомлення, яке було доставлено 23.01.2022 за вказаним ним його номер телефону (а.с. 90).

08.02.2023 відповідач ОСОБА_1 через канцелярію Придніпровського районного суду м. Черкаси подав заяву в якій просив відкласти судове засідання призначене на 08.02.203 о 14 год. 30 хв. у зв`язку з тим що йому потрібна правова допомога. Судове засідання відкладено до 02.03.2023 (а.с. 94).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання, яке призначалося на 08.02.2023 повідомлявся шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, за місцем його проживання, а саме АДРЕСА_1 , яке вказане ним в його клопотанні від 29.11.2022 (а.с. 74), розписці від 29.11.2022 (а.с. 75), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 96).

Поштове відправлення, яке направлялося на адресу відповідача, повернулося до суду не отриманим, з відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 100).

Таким чином, у контексті положень п.3 ч.8 ст.128, ст.131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Іншої інформації щодо засобів зв`язку із відповідачем суду відомо не було. При цьому взято до уваги, що відповідач володів інформацією щодо дати та часу судового засідання, адже періодично подавав заяви з даного приводу.

Отже, справу розглянуто за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст.280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_1 , який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Слід зазначити, що у своїх заявах про перегляд заочного рішення заявник вказує адресу свого проживання саме: АДРЕСА_1 , яка вказана і у позовній заяві, і за якою йому судом направлялися всі процесуальні документи по справі.

За результатами розгляду даної цивільної справи судом ухвалене заочне рішення від 02.03.2023, яким задоволено позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі - 65 600 (шістдесят п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, ) сплачений судовий збір у розмірі - 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі - 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп., а всього - 10 481 (десять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. (а.с. 104-105).

Вказане судове рішення 06.03.2023 було направлено відповідачу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, за місцем його проживання, а саме АДРЕСА_1 (а.с. 106).

Поштове відправлення, яке направлялося на адресу відповідача, 12.04.2023 повернулося до суду не отриманим, з відміткою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 114-115).

29.03.2023 відповідач ОСОБА_4 через канцелярію суду подав заяву про видачу копії заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2023, яке ним було отримано 01.05.2023 (а.с. 108).

03.04.2023 Придніпровським районним судом м. Черкаси на адресу представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» Крюкової М.В. направлено копію рішення від 02.03.2203 та виконавчі листи по справі №711/4527/22 (а.с 111).

05.05.2023 ОСОБА_1 подав до Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву про перегляд заочного рішення суду від 02.03.2022 по справі №711/4527/22 та заяву про поновлення пропущеного строку а.с. (118-127).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тож, судом враховані висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17-ц, у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 369/2744/15-ц.

Згідно зі ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Використання законодавцем в конструкції статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2001 зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п.61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v.Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з наведеної вище практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч.ч.3, 4 ст.287 ЦПК України).

Частина перша статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За результатами розгляду заяв, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся судом належним чином та завчасно про час, дату та місце розгляду справи. При цьому, ОСОБА_1 не повідомив суду про поважність причин своєї неявки, не скористався правом брати участь у розгляді справи як особисто, так і через представників. Не повідомляв про місце свого перебування/знаходження та зміну місця проживання, якщо такий факт мав місце, незважаючи на обов`язок, що передбачений ЦПК України. Крім того, суд не встановлює фактичне місце проживання (перебування) сторін, а обов`язком суду є лише направлення вчасно викликів до суду та процесуальних документів учасникам справи.

Крім того, відповідач мав можливість отримувати всю інформацію щодо справи за веб-адресою на офіційному веб-порталі судової влади України у мережі Інтернет, яка зазначена в ухвалі про відкриття провадження. Судом вчинені всі можливі та необхідні процесуальні дії щодо повідомлення відповідача про судовий розгляд справи, про всі судові засідання та про судові рішення.

Отже, суд приходить до висновку про те, що наведені заявником обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а навпаки, спростовуються відповідними матеріалами, які є дослідженими.

Тож, слід зазначити, що відповідач ОСОБА_1 у встановлений законом строк не проявляв інтересу до ходу розгляду справи, знаючи про свої боргові зобов`язання та допущення порушень їх виконання, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, які б виправдували необхідність фактично повторного перегляду справи.

Отже, у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення від 02.03.2023 слід відмовити, оскільки твердження є безпідставними та недоведеними належними, допустимими та переконливими доказами, у розумінні ст.ст.76-84 ЦПК України. Слід також зазначити, що заявник не скористався своїм правом і у судовому засіданні довести обставини щодо необхідності перегляду заочного рішення від 02.03.2023.

Також й інші, наведені відповідачем у вказаній заяві про скасування заочного рішення обставини для скасування заочного рішення, не впливають на зміст оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, доводи заявника не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому підстав для скасування заочного рішення від 02.03.2022 немає і у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 12, 81, 259, 128, 223, 280, 281, 268, 287, 288 ЦПК України суд, -

ухвалив :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.03.2023 по цивільній справі №711/4527/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: В. Ю. Піковський

Повний текст судового рішення складено 14.06.2023.