ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2023 року м. Чернівці

Справа № 726/1804/23

Провадження №22-ц/822/918/23

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар Факас А.В.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

відповідач ОСОБА_6 ,

треті особи - Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє ОСОБА_7 , на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2023 року, головуючий у І-й інстанції Асташев С.А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 , треті особи: Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з реєстрації.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона та її діти з народження постійно були зареєстровані, проживали та проживають на даний час за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, 12 липня 2023 року мати позивачки відповідачка ОСОБА_6 , яка є власником будинковолодіння, звернулась до відділу ведення реєстру територіальної громади ДНАП Чернівецької міської ради із заявою про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), та за її заявою, як власника житла, було знято із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за вказаною адресою: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Всім дітям на момент зняття їх з реєстрації не виповнилося 14 років.

Посилалася на п. 51 та п. 64 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 7 лютого 2022 року, згідно з якими подання заяви про зняття з задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників. Задеклароване/зареєстроване місце проживання дитини віком до 14 років може бути знято за заявою одного з батьків, поданою в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Вважала, що зняття позивачки та її малолітніх дітей, яким на момент зняття з реєстрації не виповнилось 14 років, з місця проживання є протиправним, оскільки заява власника будинковолодіння не свідчать про те, що ОСОБА_6 є законним представником дітей, чи є одним із батьків в розумінні п.51 Порядку.

Позивачка є багатодітною матір`ю і у зв`язку із зняттям з реєстрації місця постійного проживання вона втратила можливість отримувати соціальні пільги, які передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

Просила врахувати і те, що належні на праві приватної власності позивачці будинки не придатні для проживання матері з чотирма малолітніми дітьми.

Зазначала, що ОСОБА_2 є дитиною інвалідом, яка потребує особливого догляду, отримує амбулаторну психіатричну допомогу в ЧОПЛ та проходить реабілітацію в Буковинському центрі комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «Особлива дитина». Діти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відвідують заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 51 «Лелеченя» Чернівецької міської ради, що знаходиться у м. Чернівці, а сама позивачка знаходиться на 25-27 тижні вагітності і їй потрібно систематично приходити на огляд до лікуючого лікаря у «Чернівецький обласний пренатальний центр».

Оскільки позивачка є донькою відповідачки ОСОБА_6 , вона має законне право користуватись житлом, яке належить на праві приватної власності матері, в порядку статті 405 ЦК України та статті 156 ЖК України.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради від 12 липня 2023 року про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою : АДРЕСА_1 ; поновити реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , наступних осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою оскаржується лише рішення про зняття її та дітей з реєстрації, що не є ідентичним та не передбачає автоматичну втрату права користування житлом і виселення з житла, оскільки таке проводиться у судовому порядку.

Зняття з реєстрації не має наслідком позбавлення права на проживання та зміни фактичного місця проживання і відповідно отримання державної допомоги, а також не перешкоджає можливості зареєструватися у належних позивачці житлових приміщеннях, залишившись фактично проживати у будинку в м. Чернівцях.

Суд першої інстанції вказує на правомірність дій Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради при прийнятті рішення від 12 липня 2023 року про зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ., у зв`язку з чим не знайшов підстав для визнання протиправним такого рішення та його скасування.

Не встановлено жодних порушень, допущених відповідачкою при її зверненні до Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради із заявою про зняття із зареєстрованого місця проживання позивачки.

На рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2023 року представник позивача ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, суд неповно дослідив обставини та не надав детального аналізу нормам Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою КМУ від 07 лютого 2022 року №265.

Вказує на те, що зняття з задекларованого/зареєстрованого місця проживання щодо дитини до 14 років може бути подано одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини.

Департаментом з надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради не перевірено всіх документів, зазначених в п.п. 57 та 51 Порядку при прийнятті заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання в порядку ч. 5 ст. 50 Порядку.

Зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання зумовило втрату можливості отримувати соціальні пільги, які передбачені законодавством України для багатодітних сімей.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, вказуючи на безпідставність позовних вимог, зазначає, що в оскаржуваному рішенні про зняття з реєстраційного обліку було проведено зняття позивачки з реєстрації та її дітей за заявою власника житла, тобто у відповідності до п. 50(5) Порядку.

Посилання апелянта на те, що зміна місця реєстрації потягне за собою і скасування призначення соціальних виплат, є безпідставними та не можуть бути підставою для задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно із заявою власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) 11 липня 2023 року ОСОБА_6 звернулася до відділу ведення реєстру територіальної громади ДНАП Чернівецької міської ради із заявою про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , 1986 р.н. та її дітей: ОСОБА_2 , 2009 р.н., ОСОБА_3 , 2018 р.н., ОСОБА_5 , 2021 р.н. та ОСОБА_4 , 2021 р.н., що за адресою: АДРЕСА_1 , тобто з житла, що належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 вересня 2012 року та витягу про державну реєстрацію прав № 35800953 від 10 жовтня 2022 року.

У заяві вказано, що задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) вказаних вище осіб знято 12 липня 2023 року.

Згідно з даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 341614158 від 04.08.2023 право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 , що також підтверджується копією Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 27 вересня 2012, Витягом про державну реєстрацію прав на вказане нерухоме майно № 36800953 від 10.10.2012 та витягом з Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 620/19 від 25.09.2012 про оформлення права власності на індивідуальні житлові будинки, садові будинки, присвоєння поштових адрес, внесення змін в рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради.

За відомостями реєстру територіальної громади позивач ОСОБА_1 з 18 листопада 2002 року та її діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з народження були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується даними Довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому будинку № 320063 від 26 липня 2021 року. ОСОБА_1 є багатодітною матір`ю.

Згідно з даними витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, встановлено, що щодо дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто позивачка є матір`ю одиначкою щодо вказаних дітей.

У відповідності до даних посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_2 , 2009 року народження, вона є дитиною з інвалідністю, підгрупа А, потребує особливого догляду. Встановлений їй діагноз - атиповий органічний дитячий аутизм, із когнітивними порушеннями і руховими стереотипіями, денний і нічним енурез, кал, що підтверджується даними Довідки ОКНП «Буковинський центр відновного лікування та комплексної реабілітації дітей» № 937 від 14.07.2023. Вона періодично отримує амбулаторну психіатричну допомогу в ЧОПЛ та проходить реабілітацію в Буковинському центрі комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю «Особлива дитина» з 24 липня 2023 року по теперішній час.

З висновку ЛКК № 108 від 03 серпня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на 25-27 тижні вагітності.

З копії довідки та характеристики директора ЗДО №46 «Сонечко» від 31 липня 2023 року №72 та від 20 липня 2023 року № 66 вбачається, що діти ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відвідують ЗДО № 46 «Сонечко», а також заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 51 «Лелеченя» Чернівецької міської ради.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 341527570 від 03.08.2023 ОСОБА_1 на праві власності належить:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 37.7 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 і розташований на земельній ділянці площею 0,2131 га.;

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 42.1 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що розташований на земельній ділянці площею 0, 25 га.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання № 23 від 28 липня 2023 року, виданим Клішковецькою сільською радою, підтверджено, що при обстеженні будинку АДРЕСА_3 , встановлено, що умов проживання для сім`ї з дитиною, яка потребує особливого догляду, в будинку немає. На подвір`ї немає криниці, відрізане електропостачання. Будинок розташований в лісі, далеко від центральної дороги, яка веде до магазину, школи, ФАПу. Житлово-побутові умови незадовільні.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 11 серпня 2023 року обстежено житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , та встановлено, що будинок не є придатним для проживання малолітніх дітей та дитини із інвалідністю, оскільки у будинку відсутні умови проживання, відсутнє опалення, вода, у будинку присутній запах сирості та цвілі, вікна та двері дерев`яні, трухляві, підлога у кімнаті трухлява та потребує заміни, будинок розташований далеко від інфраструктури села.

Також встановлено, що 18 липня 2023 року позивачка зверталася із заявою до Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради та просила скасувати рішення від 12 липня 2023 року про зняття її та дітей з реєстрації.

На звернення ОСОБА_1 . Департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради 21 липня 2023 року надано відповідь, в якій вказано, що 12 липня 2023 року за заявою власника житла ОСОБА_6 було знято позивачку та дітей з задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) згідно з п.50/5 Постанови КМУ № 265 від 07 лютого 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із передбачених пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У преамбулі Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі Закон) від 05 листопада 2021 року зазначено, що цей Закон регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Відповідно до статті 3 Закону декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою:

1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом;

2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою;

3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках.

Декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону).

Реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи (п.12 ч.1 ст. 2 Закону).

За приписами частини 2 статті 4 Закону порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації з та до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами частин 1- 6, 13 статті 18 Закону зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється:

1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником;

2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданою у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини не здійснюється за заявою власника житла, якщо власником такого житла є один із батьків або інших законних представників дитини.

Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника.

Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Стосовно дитини віком до 14 років подається також свідоцтво про народження.

Для реалізації норм Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», затверджений Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі Порядок).

Порядок визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів.

Згідно з пунктами 50, 51, 57, 61, 62, 64 Порядку зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:

1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;

2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується);

3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи;

4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

У разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особа подає:

1) паспортний документ (у разі особистого звернення);

2)свідоцтво про народження (у разі зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання дітей віком до 14 років);

3) документ або відомості, що підтверджують сплату адміністративного збору;

4) військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

У разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає:

1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення);

2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

У разі зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла більше однієї особи до органу реєстрації подаються заява та документ або відомості, що підтверджують сплату адміністративного збору, окремо щодо кожної особи.

Така заява може бути подана лише повнолітньою особою або законним представником малолітньої дитини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла без згоди на те зареєстрованої особи, за виключенням дітей віком до 14 років, та містить вимогу додатково долучати до заяви документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, коли заява подається законним представником малолітньої дитини, та свідоцтво про народження дитини. Зазначене також підтверджується додатком 6 Порядку, з якого вбачається, що до заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) також слід додати документ, що посвідчує особу законного представника (представника).

Пунктом 69 Порядку визначено, що посадова особа органу реєстрації або адміністратор центру надання адміністративних послуг перевіряє належність паспортного документа особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), про що зазначена посадова особа робить відповідний запис у заяві. Посадова особа органу реєстрації у день звернення особи, її законного представника (представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту: приймає рішення про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання або про відмову у знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи.

Даним Порядком також визначено порядок оскарження дій органу реєстрації.

Пунктами 91, 92 Порядку передбачено, що відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом.

У разі виявлення реєстраційних дій, проведених з порушенням вимог, встановлених законом, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав для декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи.

Після дотримання даного алгоритму рішення, дії чи бездіяльність органу реєстрації (в тому числі через центр надання адміністративних послуг) можуть оскаржуватися в судовому порядку.

Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Поняття «житло» не обмежується приміщеннями, яке законно займають або законно створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії», заява № 58255/00, пункт 36). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року в справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява № 19009/04, пункт 50).

«Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Отже, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла.

У кожній конкретній справі указаної категорії суд має належно дослідити указані вище обставини, перевірити як доводи власника майна, якими обґрунтовано порушення його права власності, так і доводи осіб, до яких пред`явлені відповідні вимоги, оцінити співмірність вимог та заперечень.

Так, дійсно, стаття 18 Закону надає право власнику житла на підставі відповідної заяви, поданої до Департаменту надання адміністративних послуг, зняти особу із її зареєстрованого місця проживання у даному житлі.

Однак у даній справі встановлено, що з 18 листопада 2002 року, тобто з часу оформлення ОСОБА_6 права власності на житловий будинок про АДРЕСА_1 , у цьому житловому приміщенні було зареєстровано місце проживання позивачки ОСОБА_1 , яка є донькою відповідачки. Їі діти зареєстровані у вказаному житлі з народження.

Відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Отже, позивачка ОСОБА_1 була зареєстрована в будинку на підставі інших, діючих на той час нормах законодавства, які надавали право їй користуватись житлом, за яким було зареєстровано її місце проживання.

Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв`язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Зазначені висновки були зроблені Верховним Судом у Постанові від 11.05.2023 року справа № 718/373/22, провадження № 61-10981св22.

Згідно із статтею 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підставі і в порядку, передбачених законом. Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається тільки на підставах, передбачених законом, і має відбуватись у судовому порядку.

Цивільний кодекс України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 ЦК України).

Власник може надати право проживати у своєму приміщенні як членам своєї сім`ї, так і іншим особам. Водночас він також має повне право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Втручання держави у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві», інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною метою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зехентнер проти Австрії», 2009 року, пункт 56).

З огляду на викладене, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й необхідним, відповідає нагальній необхідності та є співрозмірним із переслідуваною законною метою.

При розгляді аналогічних справ по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору.

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи наявні у справі докази, зокрема, що позивач та її діти тривалий час проживають у житловому будинку по АДРЕСА_1 , як члени сім`ї власника набули право користування житлом, малолітні діти відвідують дошкільні установи, позивачка є одинокою та багатодітною матір`ю, на її утриманні перебуває дитина з інвалідністю, яка потребує постійного відвідування реабілітуючих закладів, які знаходяться у м. Чернівці, що також може свідчити про сталі соціальні зв`язки, що наявне у позивачки у власності житло є непридатним для проживання та забезпечення соціальних та духовних потреб дітей, колегія суддів вважає, що зняття з реєстрації позивачки та її дітей порушує справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання.

Отже, вищенаведеним спростовуються доводи відповідача про те, що у Департаменту були всі підстави для зняття з реєстрації місця проживання позивачів, а також те, що зняття позивачки та її дітей з реєстрації місця проживання не мало наслідком позбавлення їх права користування житловим приміщенням та зміни фактичного місця проживання.

Враховуючи наведене, колегія судді вважає, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам і прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до положень пункту 1, пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей, підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє ОСОБА_7 , на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2023 року задовольнити.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , треті особи: Департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради від 12 липня 2023 року про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за адресою : АДРЕСА_1 .

Поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 12 грудня 2023 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк