Єдиний унікальний номер 175/6938/23
провадження 2/175/1837/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.,

з секретарем Кульпіною Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 жовтня 2023 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що 29 лютого 2020 року він уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2 .. Шлюб сторони зареєстрували шлюб у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міського управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №136.

Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із відповідачем, а позивач надає кошти на утримання дитини.

Позивач зазначає, що до реєстрації шлюбу вони проживали разом та мали гарні стосунки, але згодом після укладення шлюбу в сім`ї стали виникати сварки з різних причин, вони перестали розуміти один одного, що призвело до того, що сторони припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Спроби позивача примиритися не мали успіху. У зв`язку з чим позивач вважає, що наразі їх шлюб неможливо зберегти, він існує лише формально, між ними немає любові та пошани один до одного, та за час окремого проживання вони стали зовсім чужими людьми.

Майнового спору між позивачем та відповідачем не має. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю (відповідачем).

Представник позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без їх участі.

Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, просила задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міського управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №136.

Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із відповідачем, а позивач надає кошти на утримання дитини.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Спільне життя у подружжя не склалося, незважаючи на те, що до реєстрації шлюбу вони проживали разом та мали гарні стосунки. У подружжя стали виникати сварки з різних причин, вони перестали розуміти один одного, що призвело до того, що сторони припинили шлюбні відносини та стали проживати окремо. Спроби примиритися не мали успіху. Шлюб вже неможливо зберегти та він існує лише формально, між подружжям немає любові та пошани один до одного, та за час окремого проживання вони стали зовсім чужими людьми.

Майнового спору між позивачем та відповідачем не має. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю (відповідачем).

У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Прізвище відповідача змінити на дошлюбне - « ОСОБА_2 » (на прохання відповідача).

Судові витрати, які складаються із судового збору 1073 грн. 60 коп. залишити за позивачем на прохання позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 7, 110, 111, 112, 153, 157 СК України, ст. 4, 5, 18, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 29 лютого 2020 року у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міського управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №136 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г. Васюченко