Провадження № 2/521/3740/23
13 листопада 2023 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя - Плавич І.В.,
секретар судового засідання Петренко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми,-
Позов обґрунтований такими обставинами.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2006 року по справі №2-4104/2006, яке набрало законну силу 21 грудня 2006 року на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області по цивільній справі №22-6452/06, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 69116,66 грн.; на користь ОСОБА_4 борг в сумі 138233,32 грн.; та на користь ОСОБА_2 борг в сумі 50624,85 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2014 року у виконавчому провадженні № 41620297 з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2006 року по справі №2-4104/06 замінено стягувача ОСОБА_4 правонаступником ОСОБА_1 .

Позивачі вказують, що відповідач не виконує рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2006 року по справі №2-4104/2006.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають за необхідним стягнути з відповідача індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В судове засідання позивачі не з`явились, подали до суду заяву, в якій позов підтримали в повному обсязі, просили розгляд справи проводити у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2006 року по справі №2-4104/2006, яке набрало законну силу 21 грудня 2006 року на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області по цивільній справі №22-6452/06, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 69116,66 грн.; на користь ОСОБА_4 борг в сумі 138233,32 грн.; та на користь ОСОБА_2 борг в сумі 50624,85 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2014 року у виконавчому провадженні № 41620297 з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2006 року по справі №2-4104/06 замінено стягувана ОСОБА_4 правонаступником ОСОБА_1 .

Встановлено, що відповідач рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2006 року по справі №2-4104/2006 не виконує належним чином.

Правовідносини між сторонами виникли внаслідок невиконання зобов`язання, та регулюються Розділом І Книги V ЦК України.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст.ст. 524, 533-535 і 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

За змістом вказаних норм, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначених норм права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Таким чином, оскільки рішення суду зводиться до сплати грошей, то це є грошовим зобов`язанням.

Відомості про повне виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2006 року матеріали справи не містять.

Позов який розглядається судом, пред`явлений позивачами в межах позовної давності за період з червня 2021 року по квітень 2023 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із наданого позивачами розрахунку заборгованості вбачається, що втрати від інфляції (за період з червня 2021 року по квітень 2023 року) та 3% річних (з 01.06.2021 року по 30.04.2023 року) за час прострочення грошового зобов`язання у ОСОБА_3 становить:

перед ОСОБА_1 : 100206,24 грн. втрати від інфляції; 3044,96 грн. 3% річних;

перед ОСОБА_1 , як правонаступником ОСОБА_4 : 200412,47 грн. втрати від інфляції; 6089,92 грн. 3% річних;

перед ОСОБА_2 : 75154,68 грн. втрати від інфляції; 2283,72 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд в тому числу, керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір по справі за вимоги ОСОБА_2 складає 1073,60 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу), судовий збір за вимоги ОСОБА_1 складає 3097,53 гривень (1 % пропорційно ціні позову).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, а ОСОБА_1 має пільги щодо сплати судового збору на підставі п. 9, ч. 1, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Враховуючи процент задоволення позовних вимог, з відповідача на користь ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 гривень, та користь держави у розмірі 3097,53 гривень.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 264, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 :

- на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 309753,59 грн.,

з яких: 300618,71 грн. втрати від інфляції (за період з червня 2021 року по квітень 2023 року); 9134,88 грн. 3 % річних (з 01.06.2021 року по 30.04.2023 року);

на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 77438,40 грн.,

з яких: 75154,68 грн. втрати від інфляції (за період з червня 2021 року по квітень 2023 року); 2283,72 грн. 3 % річних (з 01.06.2021 року по 30.04.2023 року).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 3097,53 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя: І.В. Плавич