УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 339/198/23

провадження № 61-17102ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. 0. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Болехівського міського суду від 27 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області (далі - КНП «Болехівська центральна міська лікарня») про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі.

Позов мотивований тим, що 26 квітня 2023 року її було звільнено з посади операційної медсестри центру хірургії, гінекології, травматології з палатою інтенсивної терапії відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі наказу директора КНП «Болехівська центральна міська лікарня» від 26 квітня 2023 року № 96-к «Про звільнення». Підставою для звільнення був наказ № 17-к від 03 березня 2023 року «Про скорочення чисельності та штату працівників».

Звільнення є незаконним та таким, що здійснено із порушенням чинного законодавства України.

Відповідачем їй не пропонувалася будь-яка інша робота з дня попередження (реєстрації попередження) про вивільнення і до дня звільнення, що є порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України.

Також згідно попереднього штатного розпису у лікарні було 4 штатні посади операційної медичної сестри, з яких 2 відповідно до наказу № 17-к від 03 березня 2023 року «Про скорочення чисельності та штату працівників» підлягали скороченню.

Відповідач, всупереч статті 42 КЗпП України, вирішив питання про переважне право на залишення на роботі без належного порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників, зокрема, не врахувавши, що вона має 45 років медичного стажу, з яких 43 роки - стажу операційної медсестри, та у зв`язку з цим має переважне право на залишення на роботі.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість свого звільнення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19 червня 2023 року, просила визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити її на роботі, а також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Болехівського міського суду від 27 липня 2023 року, яке залишене без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що у відповідача дійсно мало місце скорочення штату працівників, зокрема, скорочення двох посад сестри медичної операційної центру хірургії, травматології, гінекології з палатою інтенсивної терапії. Оспорюваний наказ прийнятий відповідачем в межах наданих повноважень з дотриманням порядку звільнення позивача з роботи. Зокрема, відповідачем виконано вимоги статті 49-2 КЗпП України щодо попередження позивача про наступне вивільнення і про наявність вакантної 0,5 посади на підприємстві за відповідною професією чи спеціальністю, працювати на якій позивач не виявила бажання, а тому підстав для скасування оспорюваного позивачем наказу та, відповідно, підстав для визнання її звільнення незаконним і поновлення її на роботі, немає. Похідна позовна вимога про стягнення середнього заробітку, також не підлягає задоволенню. При цьому сторони не заперечили в засіданні апеляційного суду, що у відповідача були відсутні вакантні інші посади (інша робота), і такі не існували на день звільнення.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 27 листопада 2023 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Болехівського міського суду від 27 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Підставою, на якій подається касаційна скарга, ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, оскільки суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року у справі № 537/1621/17. Посилається на те, що помилковими є висновки апеляційного суду про те, що доводи позивача про переважне право на залишення на роботі спростовуються висновком комісії по скороченню працівників та долученими до нього службовою запискою в. о. лікаря-коодинатора центру хірургії, травматології, гінекології з палатою інтенсивної терапії, аналітичною довідкою інспектора з кадрів, протоколами засідання комісії. На переконання суду цим висновком встановлено, що серед працівників, які залишилися на роботі у позивача найнижча продуктивність праці. Але участь в операціях є лише одним із посадових обов`язків медсестри операційної. Серед інших - це накладення гіпсу, здійснення перев`язок, чергування біля хворих, які перебувають на стаціонарному лікуванні, ведення медичної документації та ін. Вказані види робіт не були об`єктом порівняльного дослідження комісії по скороченню працівників.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_1 прийнята на роботу в Болехівську міську лікарню 27 лютого 1979 року, 01 грудня 1980 року переведена на посаду операційної медсестри та з 01 серпня 2022 року працювала на посаді сестри медичної операційної Центру хірургії, травматології, гінекології з палатою інтенсивної терапії КНП «Болехівська центральна міська лікарня».

ОСОБА_1 має диплом медичної сестри, посвідчення про проходження атестації зі спеціальності сестринська справа в 2010 році, свідоцтва про проходження підвищення кваліфікації за спеціалізацією «Операційні та старші операційні медсестри» в 1998, 2003, 2013 роках.

Наказом № 17-к від 03 лютого 2023 року «Про скорочення чисельності та штату працівників» відповідно до нового штатного розпису скорочено штатну чисельність КНП «Болехівська ЦМЛ» на 28,5 штатних одиниць, в тому числі 2 штатні одиниці сестри медичної операційної центру хірургії, травматології, гінекології з палатою інтенсивної терапії, а також створено комісію по скороченню працівників. З цим наказом ознайомлені працівники медичного закладу, в тому числі і позивач.

Повідомленням від 08 лютого 2023 року, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі наказу директора КНП «Болехівська ЦМЛ» від 03 лютого 2023 року № 17-к позивачку ОСОБА_1 попереджено про майбутнє вивільнення з роботи на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП з 08 квітня 2023 року. Дане повідомлення підписане позиваче 08 лютого 2023 року із зазначенням «ознайомлена з наказом від 03 лютого 2023 № 17-к не погоджуюсь».

Відповідно до протоколу № 1 засідання комісії по скороченню працівників у КНП «Болехівська ЦМЛ» від 10 квітня 2023 року комісією вирішено оптимізувати чисельність та штат працівників для реалізації державних гарантій медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій на 2023 рік.

З протоколу засідання вказаної комісії від 17 квітня 2023 року № 2 вбачається, що відповідно до порядку денного вирішувалося питання проведення порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників КНП «Болехівська ЦМЛ», розгляд службових записок працівників медзакладу, питання формування та раціонального використання кадрового потенціалу, про роботу середнього та молодшого медичного персоналу лікарні.

Комісією вирішено затвердити перелік працівників КНП «Болехівська ЦМЛ», які мають перевагу у залишенні на роботі в порядку черговості, склавши відповідний рекомендаційний висновок. Всі члени комісії проголосували одноголосно за рішення про затвердження такого переліку.

Згідно затвердженого висновку комісії від 17 квітня 2023 року, складеного з врахуванням аналітичної довідки інспектора з кадрів, техніко-економічного обґрунтування економіста, аналізу внесених даних в ЕСОЗ за І квартал 2023 року, службових записок в. о. лікаря-координатора центру хірургії, травматології, гінекології з палатою інтенсивної терапії, проведеного порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників , сестра медична операційна ОСОБА_1 має найменше переваг серед працівників на вказаній посаді щодо права залишення на роботі.

З акту, складеного комісією в складі головного бухгалтера, юриста та інспектора з кадрів КНП «Болехівська ЦМЛ» вбачається, що 20 квітня 2023 року ОСОБА_1 ознайомлено з повідомленням № 160 від 18 квітня 2023 року про наявність вакантної 0,5 посади сестри медичної операційної центру хірургії, травматології, гінекології з палатою інтенсивної терапії та запропоновано переведення на цю посаду, однак остання відмовилася під ним ставити свій підпис та відповідно працевлаштовуватися згідно наявної вакансії.

Наказом від 26 квітня 2023 року № 96-к «Про звільнення» ОСОБА_1 сестру медичну операційну центру хірургії, травматології, гінекології з палатою інтенсивної терапії КНП «Болехівська ЦМЛ» звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Суди надали оцінку доводам ОСОБА_1 про те, що вона мала переважне право на залишення на роботі. Такі доводи спростовуються висновком комісії по скороченню працівників та долученими до нього службовою запискою в.о. лікаря-координатора центру хірургії, травматології, гінекології з палатою інтенсивної терапії, аналітичною довідкою інспектора з кадрів, протоколами засідання комісії. Цим висновком встановлено, що серед працівників, які залишилися на роботі, у позивачки найнижча продуктивність праці. Інших даних позивач щодо цього не навела, що позбавляє суд апеляційної інстанції прийти до обґрунтованості її доводів.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частинами другою та третьою цієї статті визначено обставини, які мають враховуватись в разі вирішенні питання про залишення на роботі працівника при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

При вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду.

При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 27 вересня 2021 року у справі № 452/2056/18 (провадження № 61-6712св20), від 20 серпня 2018 року у справі № 537/1621/17 (провадження № 61-11983св18) зроблено висновок, що роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічні посади чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо.

За таких обставин, встановивши відсутність у позивача переважного права на залишення на роботі, суди дійшли обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, Верховний Суд вже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Болехівського міського суду від 27 липня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук