Справа № 521/5034/23
Провадження №2/521/2300/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» про стягнення матеріального збитку заподіяного внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» на його користь невиплачену суму страхового відшкодування збитку, заподіяного внаслідок ДТП в розмірі 49 887,61грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 5 330,46 грн., інфляційні втрати в розмірі 349,21 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 319,89 грн., судові витрати у вигляді витрат на залучення експерта в розмірі 5000,00 грн., понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 23000,00 грн. та судовий збір 1073,60 грн.

01.12.2023 року через підсистему ЄСІТС подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій, враховуючи часткову доплату страхового відшкодування відповідачем, позивач зменшив позовну вимогу щодо стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування до 10 940,15 грн, інші вимоги залишивши незмінними.

Вимоги обґрунтовує тим, що 30.10.2022 року приблизно о 16:55 годині в м. Одесі на вул. Люстдорфська дорога в районі будівлі №11-А сталася дорожньо-транспортна пригода, яка виразилась у зіткненні автомобіля Jeep р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем Mercedes р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок настання ДТП автомобілям заподіяні механічні пошкодження, а позивачу заподіяна майнова шкода.

Відповідно до постанови Малиновського районного суду м.Одеси від 17.01.2023 року, винною у даній ДТП визнано ОСОБА_2 .

Згідно відомостей, що містяться в даних Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, на дату ДТП автомобіль марки Jeep р.н. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_2 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 207180829, який діяв на момент настання страхового випадку.

Згідно відомостей полісу серії ЕР № 207180829 цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

02.12.2022 року позивач звернулася до відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної в ДТП 30.10.2022 року.

Відповідно до Висновку судового експерта Крутих Є.О. №107-22 від 16.11.2022 року вартість матеріального збитку склала 107 038, 22 грн.

12.12.2022 року страховиком ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснено страхове відшкодування в розмірі 57 150, 61 гривень.

12.12.2022 року позивач звернулася до страховика з заявою про перегляд рішення щодо суми виплати з врахуванням долученої до матеріалів страхової справи копії Висновку експерта №107-22 від 16.11.2022 року, на що отримала відмову у перегляді рішення. Відмова відповідача вмотивована тим, що на його замовлення оцінювачем ОСОБА_4 було складено Звіт №54-D/11/30 від 17.11.2022 року, згідно якого вартість матеріального збитку склала 65622,40 грн.

Не погодившись з правильністю визначення відповідачем розміру матеріального збитку, ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою про стягнення матеріального збитку, штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання та судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2023 року відкрито провадження у справі та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву.

10.03.2023 року за заявою представника позивача проведена судова транспортно-товарознавча експертиза і складено Висновок №39-23 від 10.03.2023 року, згідно якого вартість матеріального збитку склала 107 038, 22 грн. Висновок №39-23 від 10.03.2023 року долучений до матеріалів справи.

03.06.2023 року від представника відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що ним добровільно здійснено перегляд прийнятого рішення і проведено доплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 38947,46 грн. Відповідач не погодився з позовом посилаючись на невірні розрахунки позивача і просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

08.06.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній акцентував увагу, що відповідачем здійснено доплату страхового відшкодування після відкриття провадження у справі, отже її не можна вважати добровільною. Розрахунки позивача за штрафними санкціями є вірними, оскільки розраховані у відповідності до методики розрахунку, а початковий строк їх нарахування збігається з наступним днем після прийняття відповідачем кінцевого рішення у страховій справі. Просив позов задовольнити.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно. Від представника позивача адвоката Румянцева О.Г. надійшли письмові пояснення до судових дебатів, в яких серед іншого, адвокат просив здійснити розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову з врахуванням зменшення позивачем позовних вимог виходячи з наступного.

30.10.2022 року приблизно о 16:55 годині в м. Одесі на вул. Люстдорфська дорога в районі будівлі №11-А мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка полягала у зіткненні автомобіля Jeep р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем Mercedes р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок настання ДТП автомобілям заподіяні механічні пошкодження, а позивачу заподіяна майнова шкода.

Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року, винною у даній ДТП визнано ОСОБА_2 . До суду апеляційної інстанції постанова не оскаржувалась.

На дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки Jeep р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована, що підтверджується полісом серії ЕР № 207180829.

Автомобіль марки Mercedes р.н. НОМЕР_2 на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 03.02.2022 року.

Відповідно до Висновку судового експерта Крутих Є.О. №39-23 від 10.03.2023 року вартість матеріального збитку завданого внаслідок настання ДТП склала 107 038, 22 грн.

Згідно полісу обов`язкового страхування ЕР № 207180829, максимальна страхова сума на день настання ДТП за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи, складала 160000,00 грн.

Позивач звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку та здійснення страхового відшкодування.

12.12.2022 року відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснено страхове відшкодування в розмірі 57 150, 61 гривень.

12.12.2022 року позивач звернулася до відповідача з заявою про перегляд рішення щодо суми виплати з врахуванням долученої до матеріалів страхової справи копії Висновку експерта №107-22 від 16.11.2022 року, на що отримала відмову у перегляді рішення.

Таким чином, днем прийняття страховиком кінцевого рішення щодо суми страхового відшкодування є 12.12.2022 року.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, майну третьої особи.

Згідно статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Водночас, пунктом 36.2 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що єдиний випадок, коли страховику надається право не проводити оцінку чи експертизу з визначення розміру причиненої шкоди досягнення з потерпілим згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, а потерпілий, при цьому, не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем (страховиком) ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, на що вказує: по-перше, заява про перегляд рішення страховика від 12.12.2022 року, по-друге, заявлений до страховика позов.

Отже, на виконання вимог п.36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був зобов`язаний нормами спеціального закону замовити проведення оцінки або експертизи задля визначення вартості матеріального збитку.

При цьому, суд не бере до уваги Звіт №54-D/11/30 від 17.11.2022 року, складений оцінювачем ОСОБА_5 , оскільки даний оцінювач, в порушення вимог ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 та «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» не здійснював особисто огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, а ґрунтував свій звіт на даних наданих відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Враховуючи допущені оцінювачем ОСОБА_5 порушення вимог ст. 12 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п.п. 50, 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», п.5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» суд вважає Звіт №54-D/11/30 від 17.11.2022 року неякісним та непрофесійним.

Водночас, враховуючи, що відомості про вартість деталей, які підлягають заміні при відновленні транспортного засобу позивача внесені оцінювачем самостійно, замість вказання вартості деталей, отриманої від офіційного дилера, суд визнає Звіт №54-D/11/30 від 17.11.2022 року неналежним доказом у справі.

Суд визнає належним, допустимим й достовірним доказом Висновок судового експерта Крутих Є.О. №39-23 від 10.03.2023 року, складений в межах розгляду даної справи, оскільки цей доказ відповідає вимогам ст.ст. 76, 102, 106 ЦПК України. Експертний висновок складений безпосередньо у справі №521/5034/23, про що в ньому зазначено, а судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за завідомо неправдивий висновок.

При цьому, суд не бере до уваги доводи представника відповідача, що від вартості матеріального збитку необхідно віднімати суми податків, зокрема, податок на додану вартість. Оскільки відповідачем правильність Висновку судового експерта №39-23 від 10.03.2023 року під сумнів не ставилася, клопотань про призначення судом експертизи від відповідача не надходило, а доводи у відзиві на позовну заяву стосуються Висновку експерта №107-22 від 16.11.2022 року, відповідачем зазначений розмір збитку не спростовано.

Відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна», в порядку досудового вирішення спору, мав можливість задовольнити вимогу позивача ОСОБА_1 щодо доплати їй страхового відшкодування в розмірі 49 887, 61 грн за відповідними зверненнями представника останньої адвоката Румянцева О.Г., але не скористався нею, що і призвело для пред`явлення до нього відповідної позовної вимоги.

Тому суд вважає обґрунтованим позов, з врахуванням зменшення позовних вимог позивачем про стягнення з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь позивача ОСОБА_1 невиплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 10 940,15, як різниці між дійсним розміром завданого збитку внаслідок настання страхового випадку 107 038, 22 грн. та фактично сплаченим страховиком розміром цієї шкоди 96 098,07 грн. (57 150, 61 грн. виплачених 12.12.2022 року + 38 947,46 грн. виплачених 05.06.2023 року).

З огляду на викладене з відповідача підлягає стягненню недоплачена частина страхового відшкодування з врахуванням здійсненої часткової доплати в ході розгляду справи, а саме: 10 940,15 грн.

На підставі ст.992ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

На підставі ст.36.5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

В даному випадку, початком періоду для розрахунку потенційних інфляційних втрат є наступний день після прийняття страховиком кінцевого рішення у страховій справі за заявою ОСОБА_1 з відмовою в перегляді цього рішення.

Початком та кінцем перебігу для нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми є період з 12.12.2022 року по 27.02.2023 року (відповідно до дати закінчення нарахувань, вказаної у позовній заяві), виходячи із заборгованості у сумі 49887,61 грн.).

3% річних від суми простроченого боргу становить 319,83 грн. (49887,61грн.* 3% річних : 100% : 365 днів * 78 (кількість днів прострочення)); втрати від інфляції становлять 349,21 грн. (49887,61 грн. * 100,7 (індекс інфляції за період грудень 2022 року - лютий 2023 року) : 100% - 49887,61 грн.).

Розмір пені становить 5 330,46 грн. (49887,61 грн. * 2 * 10 (ставка пені) : 100% : 365 днів * 78 (кількість днів).

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, на залучення експерта, тощо.

У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Представником позивача разом з позовною заявою подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, до якого віднесено витрати на сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн., витрати на залучення експерта у розмірі 5000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу із розрахунку 3000,00 грн. за одну годину роботи адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

05.12.2023 року представником позивача подано через підсистему «Електронний Суд» ЄСІТС заяву про розподіл та відшкодування судових витрат з кінцевим розрахунком фактично понесених позивачем ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, до яких віднесено: витрати на сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн., витрати на залучення експерта у розмірі 5000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000,00 грн.

На підтвердження фактичного понесення судових витрат, представником позивача долучено: договір про надання правової допомоги від 01.11.2022 року, акт прийому-передачі наданої правової допомоги №1 від 13.02.2023 року на суму 10500,00 грн., квитанцію до ПКО №1 від 13.02.2023 року про сплату вартості послуг за Актом №1 від 13.02.2023 року, акт прийому-передачі наданої правової допомоги №2 від 04.12.2023 року на суму 12500,00 грн., квитанцію до ПКО №2 від 04.12.2023 року про сплату вартості послуг за Актом №2 від 04.12.2023 року, заяву про проведення судової експертизи від 06.03.2023 року, рахунок за Висновок експерта по справі №521/5034/23, квитанцію №0.0..1 від 09.03.2023 року про сплату вартості експертизи. Квитанція про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. долучена до позовної заяви.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Від відповідача жодних заяв до суду про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. У відзиві на позовну заяву відповідачем також не зазначено його відношення до витрат позивача на правову допомогу.

З огляду на зазначене, а саме відсутність вимог про зменшення цих витрат, враховуючи що заявлені до розподілу витрати співмірні з первісними позовними вимогами (до добровільної часткової доплати відповідачем страхового відшкодування в ході розгляду справи), були фактично понесені позивачем, з відповідача на її користь підлягають стягненню всі понесені судові витрати.

Відповідно до ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 23 000 грн. та 5000 грн. витрати за проведення експертизи (для визначення вартості матеріальної шкоди).

Керуючись ст. ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 22,1166,1187,1188, ЦК України, ст.ст. 22, 29,36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення матеріального збитку заподіяного внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) суму матеріального збитку, завданого у наслідок пошкодження транспортного засобу в розмірі 10 940,15 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 5 330,46 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) інфляційні втрати в розмірі 349,21 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) три відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 319, 83 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 23000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) витрати на проведення експертизи у розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ПАТ СК «ПЗУ Україна» (, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців).

Суддя: І.В. Плавич