КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/9124/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Київ

Справа № 367/2904/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Левенця Б.Б., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Грицишина А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Київської міської ради, яка подана представником Домбровською Вікторією Олександрівною, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 лютого 2023 року, ухвалене у складі судді Одарюка М.П.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київська міська рада про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,

встановив:

У серпні 2022 рокуОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, в якій, після уточнення заявлених вимог, просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 23 вересня 2016 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що з 2012 року він постійно опікав та надавав допомогу ОСОБА_3 та його доньці - ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 і з 23 вересня 2016 року по 28 квітня 2022 року ОСОБА_1 постійно проживав разом з ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник взяв на себе обов`язки по утриманню житла та сплати комунальних послуг, а також харчування та забезпечення одягом ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, і у ОСОБА_1 виникло право на прийняття спадщини як спадкоємцем четвертої черги за законом.

Вказує те, що, реалізувати своє право на спадкування заявник матиме за можливе лише за наявності відповідного судового рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю, тому заявник вимушений звертатися до суду. Жодних інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає, тому відсутній спір про право на спадщину.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 лютого 2023 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 23 вересня 2016 року по 28 квітня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з рішенням, представник Київської міської ради - Домбровська В.О. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають важливе значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що надані заявником документи не доводять та не встановлюють юридичного факту щодо проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Усі вищезазначені надані заявником докази свідчать лише про те, що покійна довірила заявнику бути її представником в усіх установах і організаціях та вчиняти дії від її імені згідно довіреності від 23.11.2016 № 2214. Київська міська рада вважає, що саме таким чином позивач отримав доступ до всіх інших документів, доданих до його заяви в суді, свідоцтв про смерть як ОСОБА_2 , так і її батька ОСОБА_3 , матері ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції надав увагу безпідставним доводам заявника та долучив до матеріалів справи власноруч написані ОСОБА_1 «матеріальні розходи» ніби то витрачені на спільне життя з покійною. Такі докази є лише твердженням заявника та жодним чином не посвідчені, не мають законного підґрунтя.

Звертає увагу, що у ОСОБА_2 відсутні спадкоємці, і ОСОБА_1 не має права на спадкування у четверту чергу, оскільки у порядку ст. 1277 ЦКУ у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Крім того, суд першої інстанції відмовив Київській міській раді у задоволенні клопотання та не взяв до уваги, що в даній ситуації наявний спір про право, в той час як доказів заявника не достатньо для встановлення відповідного факту проживання однією сім`єю. До того ж перевіркою єдиної системи судової влади, Київською міською радою було встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Ірпінського міського суду Київської області з аналогічною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 . Ухвалою від 05.08.2022 у справі № 367/2625/22 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено про необхідність подачі позову на загальних підставах.

Вважає, що такі дії заявника є зловживанням його прав та спробою з корисливих мотивів заволодіти майном померлої, яке має бути визнане відумерлою спадщиною. Суд першої інстанції позбавив Київську міську раду права подати всі наявні докази у справі, що слугували б належному її розгляду. Саме тому Київська міська рада просить взяти до уваги факт, того, що Київську міську раду визнано потерпілою стороною у кримінальному провадженні від 03.06.2022 № 0000110. З дозволу прокурора, що веде процесуальний нагляд, Київська міська рада ознайомившись з матеріалами кримінального провадження 19.04.2023 року та у порядку ст. 367 ЦПКУ надає до суду нововиявлені наступні докази, які вона не могла подати до суду першої інстанції за їх відсутності на час слухання справи №367/2904/22, що мають вагоме значення для розгляду по суті.

Зокрема, копію протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 13.04.2023 (сусідка померлої ОСОБА_2 ), яка стверджує, що з квітня 2017 року ОСОБА_2 після смерті свого батька постійно проживала одна; копію протоколу допиту свідка ОСОБА_7 14.04.2023 (слідча Солом`янського УП), яка зазначила, що під час виїзду оперативної групи 28.04.2022 о 14:00 год. за фактом смерті ОСОБА_2 , нею було виявлено труп останньої у квартирі АДРЕСА_3 . Вигляд ОСОБА_2 був жахливий, тіло брудне, одяг не свіжий. Квартира була брудна, кімнати не провітрювались, були наявні зіпсовані продукти, тому перебувати у приміщенні будо доволі складно. Під час перебування слідчого у квартирі їй зателефонував невідомий чоловік, і повідомив, що правоустановчі документи на відповідну квартиру перебувають у нього, з яких підстав - пояснень не надав, у подальшому звернення від нього не надходили. Квартиру померлої опечатано, ключі від неї вилучено як речовий доказ. Через декілька днів до відділку поліції звернувся ОСОБА_8 , повідомивши, що є знайомим батька померлої, у якої немає родичів, вважає своїм обов`язком похоронити ОСОБА_2 . Згодом ОСОБА_8 надав копію свідоцтва про смерть.

З вищезазначених матеріалів, вбачається, що чоловіком, який телефонував слідчому та мав на руках правоустановчі документи на спірну квартиру був саме заявник. Знаючи про смерть ОСОБА_2 , він навіть не одразу звернувся до відповідних органів з метою здійснити поховання останньої. Відповідні дії були вчиненні ним лише зі спливом 4 місяців. Докази, які надав заявник щодо поховання ОСОБА_2 , не підтверджують факту проживання однією сім`єю з ним померлої не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заявник у заяві зазначає, що він постійно допомагав померлій у вирішенні побутових питань, купував продукти харчування, медикаменти, сплачував за комунальні послуги, але жодних доказів не надав, натомість матеріали кримінального провадження містять зворотні докази того, що за померлою ніхто не доглядав, на момент смерті вона проживала одна у брудній квартирі та виглядала жахливо. Після її смерті квартиру було опечатано, а ключі вилучено представниками поліції. В матеріалах справи відсутні докази сплати комунальних послуг по спірній квартирі. Отже, заявником не надано доказів на підтвердження того, що він в період з 23.09.2016 по 28.04.2022 проживав разом із ОСОБА_2 , брав участь у витратах по утриманню квартири АДРЕСА_3 . В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження ведення спільного господарства, наявності взаємних прав та обов`язків між заявником та спадкодавцем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_9 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що вказана справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки встановлення безпосередньо факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з 23.09.2016 року по 28.04.2022 року не породжує в цілому подальший спір, оскільки інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає. Вважає, що до суду було надано достатньо доказів, що підтверджують юридичний факт, за встановленням якого заявник звернувся до суду.

В судовому засіданні представник Київської міської ради - Домбровська В.О. підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав доведеним, що покійна ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_1 з 23 вересня 2016 року до 28 квітня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується показаннями допитаних в суді свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , актом депутата Київської міської ради про встановлення факту проживання від 12.07.2022 року (а.с. 22), фотокартками (а.с. 29-35).

Відповідно до наданих доказів заявник був представником ОСОБА_2 (а.с. 8,86), він укладав договір про надання послуг із ОСОБА_11 на прибирання квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19-20), договір про користування електричною енергією (а.с. 59-61), займався похованням ОСОБА_2 на Ірпінському міському кладовищі (а.с. 94-98).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , про що складено відповідний актовий запис за № 9662 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. Заповіту чи відповідного розпорядження померла не залишила. Згідно наданої спадкової справи після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заведена.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд вважав, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а також те, що цей факт ніким не оспорюється, і тому суд вважав можливим задовольнити заявлені заявником вимоги та встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 23 вересня 2016 року по 28 квітня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони прийняті з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , у віці 57 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , про що складено відповідний актовий запис за № 9662 ( а.с. 18).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 , що належала їй :

- 1/3 частина квартири - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації 09.03.1993 року, зареєстрованого в Київському міському БТІ 23.03.1993 року, за реєстровим № 918;

- 2/3 частини квартири - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. 27.07.2017 року за реєстровим № 1828 ( а.с. 9-17).

Місце проживання ОСОБА_4 було зареєстроване у вказаній квартирі з 08.02.2005 року. Місце проживання будь-яких інших осіб в квартирі не зареєстровано ( а.с. 90).

За довіреністю ОСОБА_2 від 23.11.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоконь В.О. 23.11.2016 року за реєстровим № 2214, ОСОБА_1 від її імені було укладено договори з ПАТ «Київенерго» від 17.12.2016 року про користування електричною енергією та від 15.01.2017 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води ( а.с. 59-61).

Крім того, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю , заявник ОСОБА_1 подав до суду : копію договору від 02 жовтня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_11 зобов`язується надавати послуги з приготування їжі для харчування замовника та ОСОБА_2 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 19), а також складений ОСОБА_1 перелік матеріальних витрат ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 за період з січня 2017 року по вересень 2020 року, в якому ОСОБА_2 розписувалась за отримання певних коштів ( а.с. 99-103).

Як вбачається з матеріалів справи та наданих заявником копій документів ( договір-замовлення на організацію поховання від 05.08.2022 року, квитанцію про сплату благодійного внеску, договору замовлення від 05.08.2022 року, свідоцтва про поховання від 05.08.2022 року) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а урна з прахом померлої була похована ОСОБА_1 на кладовищі м. Ірпінь 08 серпня 2022 року. ( а.с. 95-98).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні суду, згідно наданої спадкової справи після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заведена.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, у якому суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян і організацій.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У порядку окремого провадження суд може розглянути і вирішити питання, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення, при цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено, з якою метою заявнику необхідно встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України).

У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, оскільки метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення і безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Відповідно до положень частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У відповідності до статтей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом частини першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 760/33008/19, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Як зазначив Верховний Суд у постанові № 759/4247/20 від 16 червня 2022 року, що виникла з аналогічних правовідносин, задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції вважав доведеним факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з червня 2012 року, а також той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на день їх смерті були зареєстровані та проживали разом із покійною ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 . Разом із тим, суд першої інстанції не врахував, що у грудні 2020 року Київською міською радою подано до суду заяву про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичних фактів, посилаючись на наявність спору про право . Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, також не врахував поданого Київською міською радою клопотання, не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги Київської міської ради та не взяв до уваги те, що факт оскарження рішення місцевого суду заінтересованою особою свідчить про наявність спору про право.

Як вбачається з матеріалів даної справи, доводів апеляційної скарги представника Київської міської ради та даних Єдиного державного реєстру судових рішень, у червні 2022 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солом`янська районна державна адміністрація про встановлення юридичного факту. 24 червня 2022 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області подана заява була залишена без руху. 02.08.2022 року до суду надійшла заява від заявника ОСОБА_1 , в якій він просив повернути заяву до відкриття провадження, тому ухвалою від 03 серпня 2022 року заяву було повернуто заявнику .

У серпні 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Ірпінського міського суду Київської областііз заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 23 вересня 2016 року по 28 квітня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заявлених вимог вказував, що з 23.09.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 він постійно проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та дружина без укладення шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 померла. Оскільки померла не має жодних родичів, які б могли претендувати на спадок після її смерті, а тому, з метою набуття прав спадкоємця у нього виникла необхідність для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. При цьому, заявник з метою прийняття спадщини не звертався із відповідною заявою до нотаріуса.

05 серпня 2022 року Ірпінським міським судом Київської області було прийнято ухвалу у справі № 367/2625/22, якою відмовлено у відкритті провадженні у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солом`янська районна державна адміністрація м. Києва про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з посилання на те, що заявником ОСОБА_1 заявлено вимогу про встановлення факту, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, що дає підстави відмовити у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст. 315 ЦПК України.

Роз`яснено заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Однак, 22 серпня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з даною заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю у якості чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 вересня 2022 року до участі у справі як заінтересовану особу було залучено Київську міську раду.

27 вересня 2022 року представник Київської міської ради подав клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , вказуючи, що право заявника оспорюється Київською міською радою, та посилаючись на наявність спору про право - визнання права власності в порядку спадкування, який має вирішуватись в порядку позовного провадження.

В уточненій заяві від 02 грудня 2022 року заявник ОСОБА_1 просив суд встановити юридичний факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 протягом п`яти років до її смерті, однак вже не посилаючись на те, що вони проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що місце його проживання зареєстроване у м. Ірпінь, він перебуває у зареєстрованому шлюбі, його дружині було відомо, що він, ОСОБА_1 , опікується над ОСОБА_2 та надає їй матеріальну допомогу. Він часто провідував ОСОБА_2 , іноді ночував, готував їсти, купував на ринку одяг. Мав намір укласти з нею договір довічного утримання, однак це дорого коштувало, тому договір укладений не був. З початком війни у 2022 році він пропонував ОСОБА_2 виїхати разом з ним, однак вона відмовилась, а він виїхав на Закарпаття. 22 квітня 2022 року він приїжджав до ОСОБА_2 , залишив їй продукти та гроші, а 28 квітня 2022 року від свого співробітника дізнався, що вона померла.

Вказуючи, що з 23 вересня 2016 року він постійно проживав з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з метою оформлення спадкового майна після її смерті, як спадкоємець четвертої черги, оскільки останні 5 років проживав із спадкодавцем однією сім`єю.

Заперечуючи проти задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, представник Київської міської ради як у клопотанні до суду першої інстанції, так і в апеляційній скарзі зазначав, що заявником на надано належних доказів для задоволення його заяви. Натомість у ОСОБА_2 немає спадкоємців і ОСОБА_1 не має права на спадкування у четверту чергу, оскільки у порядку ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заперечуючи проти встановленнч факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю, представник Київської міської ради посилався на матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 03 червня 2022 року, відповідно до яких слідчо-оперативна група, яка прибула 28 квітня 2022 року на виклик від бригади швидкої медичної допомоги про раптову смерть ОСОБА_2 , з`ясувала, що померлою у власній квартирі ОСОБА_2 виявила її сусідка. Вигляд ОСОБА_2 був неохайний, тіло брудне, одяг не свіжий. Квартира була брудна, наявний багатошаровий пил на меблях, кімнати не провітрювались, на кухні були наявні зіпсовані продукти, термін придатності яких вийшов приблизно за 2 тижні до смерті ОСОБА_2 , тому перебувати у приміщенні будо доволі складно. За фактом раптової смерті ОСОБА_2 було порушене кримінальне провадження № 0000973 від 28.04.2022 року. Реєстрацію смерті ОСОБА_2 здійснював ОСОБА_8 , який вказав, що працює в Академії внутрішніх справ України, де колись викладав батько ОСОБА_2 .

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції належним чином не вирішив клопотання представника Київської міської ради про відсутність підстав для розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження та про залишення такої заяви без розгляду, не надав належної оцінки доводам представника Київської міської ради про наявність спору про право на спадкування, адже із поданої заяви та клопотання заінтересованої особи апеляційним судом встановлено, що існує спір про право на спадкування, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до положень частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, із залишенням заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю - без розгляду.

Вищевказані обставини не позбавляють ОСОБА_1 права звернутись до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 377, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Київської міської ради, яка подана представником Домбровською Вікторією Олександрівною, - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 лютого 2023 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київська міська рада про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутись до суду з позовом на загальних підставах.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2023 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Левенець Б.Б.

Немировська О.В.