ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7041/23 Справа № 211/2778/23 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року, ухваленого суддею Ніколенко Д.М. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 08 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у травні 2023 року звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`.

В обґрунтування позову зазначив, що він з 01.04.1999 року по 04.09.2018 року працював у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на посаді підземного вибухівника шахти «Батьківщина».

Під час роботи на підприємстві відповідача 16.04.2008 року о 14:00 годині з ним стався нещасний випадок, а саме близько 14:00 год. після закінчення заряджання шнурів, ОСОБА_2 направив вибухівників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на горизонт 1270 метрів для демонтажу та прибирання заряджальних трубопроводів. Спускаючись по ходовому підняттєвому 122 осі горизонту 1262/1270 м., він на останній дробині оступився і впав вниз, вдарившись головою об підошву штрока. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс мозку, забій м`яких тканин голови. Нещасний випадок пов`язаний з виробництвом і на нього складено акт форми Н-1.

За результатами розслідування вказаного нещасного випадку було складено акт Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 16.04.2008 року о 14: 00 год.

Висновок комісії у Акті Н-5: осіб у тому числі потерпілого, працівників іншого підприємства або сторонніх осіб, дії або бездіяльність, яких призвели до нещасного випадку, комісія не вбачає.

Крім цього, під час роботи на підприємстві відповідача 14.09.2012 року о 15:55 годині з ним стався нещасний випадок близько о 14:50 год. ОСОБА_5 та він разом пішли до АПК шахти «Батьківщина», щоб здати саморятівники та головні світильники. Спершу були здані особисті саморятівники, після чого вони обидва спрямували здавати особисті головні світильники. Коли він підійшов до металевих двухстворих дверей, які були зачинені, відчинив рухому частину. В цей час у нього випали з карману спецові рукавиці на підлогу та він нагнувся їх підняти. При цьому він прислонився лівою рукою на торець двері, яка була нерухомою в зачиненому стані. У цей час рухома частина двері за рахунок інерційної дії пружини, яка однією частиною закріплена за рухому частину дверей, а друга за лутку дверного отвору, зачинилась при цьому травмувала його ліву руку.

Діагноз: травматична ампутація нігтьової фаланги другого пальця лівої кисті. Нещасний випадок пов`язаний з виробництвом і на нього складено акт форми Н-1. За результатами розслідування вказаного нещасного випадку 14.09.2012 року о 15:55 год. було вкладено висновок.

Висновок комісії у Акті Н-5: особами підприємства, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, є він та ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серія 12ААА №017446 від 04.09.2018 року встановлено 30 % втрати професійної працездатності, із них: 25 % - виробнича травма 16.04.2008 року з 01.08.2018 року безстроково, та 5 % - виробнича травма 14.09.2012 року з 01.08.2018 року безстроково.

З цього приводу він звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідача.

Рішенням від 04.07.2019 року у справі №211/6146/18 позовні вимоги було задоволено частково, ухвалено стягнути з акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь кошти в розмірі 35 000,00 грн. за спричинену моральну шкоду у зв`язку із втратою здоров`я на виробництві, рішення не оскаржене, набрало законної сили 13.08.2019 року.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серія 12ААВ №130429 від 26.07.2022 року встановлено 65 % втрати професійної працездатності, із них: первинно 35% - радікулопатія, повторно 25 % - виробнича травма 16.04.2008 року з 01.08.2018 року безстроково, та 5 % - виробнича травма 14.09.2012 року з 01.08.2018 року безстроково. Також встановлено 3 групу інвалідності по трудовому каліцтву з 11.07.2022 року.

Оскільки він втратив своє здоров`я та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду. Відповідач не забезпечив, не створив безпечних умов праці, не виконував передбачені законом норми та права охорони праці. Факт провини підприємства підтверджується актами форми Н-1, Н-5 про нещасний випадок на виробництві. Внаслідок каліцтва він не може вести нормальне життя, це завдає йому моральних страждань, повне одужання неможливе і перспектива в майбутньому переносити болі та постійно лікуватися спричиняє моральні страждання, адже фізичну біль не можливо переносити без моральних страждань.

Таким чином, внаслідок винних дій і бездіяльності відповідача він переживає моральні страждання та фізичну біль, свої моральні страждання він оцінює в 201 100,00 грн. з розрахунку 6700 *30 = 201 000,00 грн., де 6700 грн. мінімальний розмір заробітної плати. Судові витрати просив покласти на відповідача.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну (немайнову) шкоду, завдану ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків у сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

Стягнуто з акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням в частині визначеного судом до стягнення розміром моральної шкоди подав апеляційну скаргу, в якій, просить зміни рішення суду, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог без урахування податків і зборів фізичних осіб.

При цьому, позивач зазначає, що суд першої інстанції, стягнувши моральну шкоду з урахуванням податків і зборів фізичних осіб порушив норми матеріального права.

Позивач вважає, що суд першої інстанції належним чином не врахував ступень моральних страждань позивача, що є підставою для зміни судового рішення та задоволення позову в повному обсязі, стягненні з відповідача, який не забезпечив належні та нешкідливі умови праці, внаслідок чого позивач втратив своє здоров`я в розмірі 201 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач АТ «Криворізький залізорудний комбінат» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та правильно визначив розмір моральної шкоди, який є домірним обставинам справи та визначений з урахуванням припнціпів розумності та справедливості.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що що позивач ОСОБА_1 згідно відомостей трудової книжки у період з 01.04.1999 року по 04.09.2018 року працював у ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на посаді підземного вибухівника (а.с. 7-10).

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.07.2019 року у справі №211/6146/18 (далі по тексту Рішення) позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» було задоволено частково, ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 35000,00 грн. за спричинену моральну шкоду у зв`язку із втратою здоров`я на виробництві, рішення не оскаржене, набрало законної сили 13.08.2019 року (а.с.14-17).

Вказаним Рішенням встановлено та не спростовано сторонами у справі, що під час роботи на підприємстві відповідача 16.04.2008 року о 14:00 годині з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, а саме близько 14:00 год. після закінчення заряджання шнурів, ОСОБА_2 направив вибухівників ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на горизонт 1270 метрів для демонтажу та прибирання заряджальних трубопроводів. Спускаючись по ходовому підняттєвому 122 осі горизонту 1262/1270 м., ОСОБА_1 на останній дробині оступився і впав вниз, вдарившись головою об підошву штрока. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс мозку, забій м`яких тканин голови. Нещасний випадок пов`язаний з виробництвом і на нього складено акт форми Н-1. За результатами розслідування вказаного нещасного випадку було складено акт Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 16.04.2008 року о 14: 00 год. Висновок комісії у Акті Н-5: осіб у тому числі потерпілого, працівників іншого підприємства або сторонніх осіб, дії або бездіяльність, яких призвели до нещасного випадку, комісія не вбачає.

Крім цього, під час роботи на підприємстві відповідача 14.09.2012 року о 15:55 годині з ОСОБА_1 стався нещасний випадок близько о 14:50 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 разом пішли до АПК шахти «Батьківщина», щоб здати саморятівники та головні світильники. Спершу були здані особисті саморятівники, після чого вони обидва спрямували здавати особисті головні світильники. Коли ОСОБА_1 підійшов до металевих двухстворих дверей, які були зачинені, відчинив рухому частину. В цей час у нього випали з карману спецові рукавиці на підлогу та він нагнувся їх підняти. При цьому він прислонився лівою рукою на торець двері, яка була нерухомою в зачиненому стані. У цей час рухома частина двері за рахунок інерційної дії пружини, яка однією частиною закріплена за рухому частину дверей, а друга за лутку дверного отвору, зачинилась при цьому травмувала ліву руку ОСОБА_1 . Діагноз: травматична ампутація нігтьової фаланги другого пальця лівої кисті. Нещасний випадок пов`язаний з виробництвом і на нього складено акт форми Н-1. За результатами розслідування вказаного нещасного випадку 14.09.2012 року о 15:55 год. було вкладено висновок. Висновок комісії у Акті Н-5: особами підприємства, дії або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку, є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Як вбачається з Рішення (а.с. 14-17), відповідно до п.7, 10 Акту № 9 форми Н-1 від 13.05.2008 року, нещасний випадок з позивачем, що стався 16.04.2008 року з психофізіологічних причин, винних осіб комісія не встановила. Комісія з розслідування нещасного випадку, ознайомившись з матеріалами розслідування, висновками медичних закладів, визнала нещасний випадок з ОСОБА_1 таким, що пов`язаний з виробництвом, про що складається акт за формою Н-1. Відповідно до п.7, 10 Акту №9 форми Н-1 від 19.09.2012 року, нещасний випадок з позивачем, що стався 14.09.2012 року через особисту необережність потерпілого, ОСОБА_1 порушив інструкцію з охорони праці. Комісія з розслідування нещасного випадку, ознайомившись з матеріалами розслідування, висновками медичних закладів, визнала нещасний випадок з ОСОБА_1 таким, що пов`язаний з виробництвом, про що складається акт за формою Н-1.

Внаслідок зазначених нещасних випадків, пов`язаних з виробництвом, відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серія 12ААА №017446 від 04.09.2018 року ОСОБА_1 встановлено 30 % втрати професійної працездатності, із них : 25 % - виробнича травма 16.04.2008 року з 01.08.2018 року - безстроково та 5 % - виробнича травма 14.09.2012 року з 01.08.2018 року безстроково (а.с. 21).

Як вже зазначалося раніше Рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» було задоволено частково, ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 35000,00 грн. за спричинену моральну шкоду у зв`язку із втратою здоров`я на виробництві, рішення не оскаржене, набрало законної сили 13.08.2019 року.

11.05.2022 року позивач отримав повторно направлення на огляд МСЕК (а.с. 19).

Відповідно до довідки Серія 12ААА №060483 до акту огляду МСЕК Серія 12ААВ №130429 від 26.07.2022 року позивачу встановлено 65 % втрати професійної працездатності, із них: первинно 35% - радікулопатія, повторно 25 % - виробнича травма 16.04.2008 року з 01.08.2018 року безстроково, та 5 % - виробнича травма 14.09.2012 року з 01.08.2018 року безстроково. Також встановлено 3 групу інвалідності по трудовому каліцтву з 11.07.2022 року (а.с. 22).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, тому роботодавець зобов`язаний відшкодувати спричинену позивачу втратою здоров`я моральну шкоду.

Стягуючи з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. з урахуванням податків і зборів фізичних осіб, суд першої інстанції врахував зміни до податкового законодавства, які набули чинності з 23 травня 2020 року згідно із законом України №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», відповідно до яких стягнуті кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди є доходом, який підлягає оподаткуванню на час виконання рішення суду, дійшов висновку, що оскільки стягнута судом сума моральної шкоди значно перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, як це передбачено законом, тому в даному випадку, підлягає стягненню моральна шкода, з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, як і погоджується з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди,однак частково погоджується з доводами позивача про стягнення моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманим ним під час роботи на підприємстві відповідача професійним захворюванням.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив у 201 000 грн., період роботи позивача на підприємстві відповідача, який становить 19 років 5 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, а саме те, що 01.02.2022 йому діагностовано професійне захворювання радікулопатію, та як наслідок встановлено 35% втрати працездатності, як наслідок загальний відсоток втрати працездатності позивача після повторного огляду МСЕК складає 65%, та встановлено у зв`язку з наявністю наведеного професійного захворювання ІІІ групу інвалідності; взяв до уваги тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин; при цьому суд врахував те, що позивачу відповідачем за Рішенням суду вже відшкодовувалась моральна шкода в розмірі 35 000,00 грн. за спричинену моральну шкоду у зв`язку із втратою здоров`я на виробництві через два трудових каліцтва (30%), та виходячи із засад розумності і справедливості, визначив до стягнення компенсацію моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. з урахуванням податків і зборів фізичних осіб.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, зокрема, юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

У пункті 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21 та зазначено про те, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Проте, як вбачається із мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в ньому зазначено що стягнення моральної шкоди проводиться з урахуванням податку з доходів фізичних осіб, у зв`язку з чим, колегія суддів, відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, вважає за необхідне змінити рішення суду в цій частині та зазначити, що стягнення моральної шкоди проводиться без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року, в частині стягнення суми моральної шкоди 100 000 грн. з урахуванням податку з доходів з фізичних осіб, змінити, зазначивши, що стягнення моральної шкоди проводиться без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: