Справа № 953/6867/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

судді - Муратової С.О.,

за участю секретаря - Драгана О.А.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні (03063, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27) про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

07.08.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 35000 Євро, що складає еквівалент 1096275,65 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди; розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, із призначенням в підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вивчивши позовну заяву з додатками, прийшов до наступного.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Суд, вивчивши додатково позовну заяву та додані до неї матеріали, вважає, що подана позовна заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно матеріалів справи, вказана позовна заява направлена до Київського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку, в анкетних даних позовної заяви позивачем зазначена ОСОБА_1 , при цьому сама позовна заява не містить підпису ОСОБА_1 , даних про наявність представника позивача в межах вказаної позовної заяви, матеріали справи не містять.

Крім того, відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України: 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім позовної заяви позивачем ОСОБА_1 до матеріалів справи залучено лише копію паспорта.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить стягнути з держави російська федерація на її користь моральну шкоду у розмірі 35 000 євро, що еквівалентно 1 096 275,65 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою.

В порушення вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач не долучив до матеріалів позовної заяви обґрунтованого розрахунку суми, яку просить стягнути з відповідача.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила адресу: АДРЕСА_1 .

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В порушення п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України не надано доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (стаття 2 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Суддя зазначає, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору.

До позовної заяви ОСОБА_1 такого доказу долучено не було.

Натомість, у позовній заяві позивач, посилаючись на п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зазначає, що звільнена від сплати судового збору.

Згідно пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

У рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2013від 28.11.2013, яке є остаточним та обов`язковим до виконання на території України, також зазначено, що перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання позову, визначено у статті 5 Закону України «Про судовий збір» і цей перелік є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує завдану моральну шкоду самим фактом повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України.

Однак, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 територія Харківської міської територіальної громади належить до території можливих бойових дій, та не відноситься до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України.

Таким чином, відсутні підстави до звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Позивач просить стягнути з російської федерації моральну шкоду в розмірі 1 096 275,65, а отже до сплати позивачем підлягає судовий збір у розмірі 16 444,13 гривень.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява має бути залишена без руху із наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків..

Згідно ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог у статтях 175 і 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 197, 198, 200, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до російської федерації в особі посольства російської федерації в Україні (03063, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27) про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу 5-денний строк, з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Муратова