Провадження № 22-ц/801/982/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 рокуСправа № 127/28782/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів житлової субсидії за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Дернової В. В. від 10 березня 2023 року,

встановив:

12 грудня 2022 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради (далі ДСП ВМР, позивач) звернувся до суду з цим позовом, за яким просив стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачені кошти житлової субсидії за період з 01 жовтня 2021 року до 31 січня 2022 року у розмірі 5576 грн 47 к.

На обґрунтування позовних вимог покликався на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) ДСП ВМР та отримуючи житлову субсидію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (далі Положення № 848), не повідомила ДСП ВМР про наявність на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі понад 100 тис. грн, внаслідок чого виникла переплата коштів житлової субсидії у вказаному розмірі, яку добровільно вона повертати відмовилась.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2023 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у діях відповідача ОСОБА_1 не вбачається недобросовісності, вона була попереджена лише про надання інформації щодо зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. грн. Про зміни, внесені у пункті 14 Положення № 848, її попереджено не було (доказів протилежного не надано).

В апеляційній скарзі ДСП ВМР, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на приписи пункту 13 Положення № 848 про відповідальність громадян за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та визначення її розміру, а також обов`язок протягом 30 днів інформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про виникнення обставин для перерахунку призначеної житлової субсидії (пункт 16 Положення № 848). Інформація про запровадження положення про відсутність підстав для призначення житлової субсидії у разі наявності на депозитному банківському рахунку (рахунках) коштів, що перевищують суму у 100 тис. грн або облігації внутрішньої державної позики на загальну суму, що перевищує 100 тис. грн доводилась до відома населення шляхом оприлюднення в офіційних виданнях Офіційний вісник України та газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному сайті Міністерства соціальної політики України, а тому суд прийшов до помилкового висновку про необхідність інформування про такі зміни безпосередньо відповідачки шляхом направлення їй офіційного повідомлення структурним підрозділом з питань соціального захисту населення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частинами першою - четвертою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 29 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту (Лівобережне) ДСП ВМР із заявою про призначення житлової субсидії, у якій підтвердила, що їй повідомлено про те, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання заявником житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. грн), вона зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, а також погодилася на обробку персональних даних про сім`ю, доходи, майно, що необхідні для призначення житлової субсидії, та оприлюднення відомостей щодо її призначення.

До заяви про призначення субсидії ОСОБА_1 подала Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 29 грудня 2018 року, у якій зазначено про відсутність доходів; розділ V даної Декларації містить вимогу про зазначенні інформації про придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. грн, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, у якому ОСОБА_1 проставила відмітку «відсутній».

На підставі цих документів Управлінням соціального захисту населення (Лівобережне) ДСП ВМР були прийнятті рішення про призначення ОСОБА_1 субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальні періоди з грудня 2018 року до квітня 2019 року включно щомісячно в сумі 617 грн 87 к.; з жовтня 2021 року до вересня 2021 року включно щомісяця в сумі 955 грн 96 к.; з листопада 2021 року до листопада 2021 року включно в сумі 1602 грн 52 к.; з грудня 2021 року до квітня 2022 року включно в сумі 1603 грн 42 к.; з січня 2022 року до квітня 2022 року включно в сумі 1414 грн 57 к., про що були надані відповідні розрахунки субсидії на ЖКП № 549626.

За результатами верифікації, проведеної Міністерством фінансів України у січні 2021 року виявлено, що у ОСОБА_1 наявний відкритий рахунок в банку України, розмір депозиту на якому становить понад 100 тис. грн.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Положення № 8484 у редакції, чинній на час призначення житлової субсидії ОСОБА_1 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

У чинній редакції пункт 3 Положення № 8484 визначає житлову субсидію як безповоротну адресну державну соціальну допомогу вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку.

Отже, як на час призначення субсидії ОСОБА_1 , так і на час розгляду справи судом першої інстанції, вона визначалась як державна соціальна допомога.

Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто для повернення надмірно виплачених коштів житлової субсидії, як державної соціальної допомоги, необхідно встановити недобросовісність з боку набувача, в іншому випадку вона поверненню не підлягає.

Для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики;

декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики;

довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

договір найму (оренди) житла (у разі наявності) (пункт 13 Положення № 848 у редакції, чинній на час призначення субсидії).

Громадянин, якому призначено житлову субсидію, зобов`язаний протягом 30 календарних днів проінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про обставини для перерахунку призначеної житлової субсидії, зокрема:

зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) членів домогосподарства (орендар, внутрішньо переміщена особа - членів домогосподарства, які фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), їх соціального статусу;

зміни у складі сім`ї члена домогосподарства;

зміну переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання;

зміну переліку витрат на управління багатоквартирним будинком;

зміну управителя, виконавця комунальних послуг, створення об`єднання;

настання умов, зазначених у підпунктах 2 і 4 пункту 6 цього Положення (абзац 16 пункту 16 Положення № 848 у тій же редакції).

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що пункт 14 Положення № 848 доповнено підпунктом 9 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України МУ № 420 від 14 квітня 2021 року, який застосовується з 01 травня 2021 року, а заява із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 505 від 19 травня 2021 року застосовується з 01 травня 2021 року і установивши відсутність доказів того, що ОСОБА_1 було повідомлено про ці зміни, зокрема шляхом підписання оновленої форми заяви про призначення та надання житлової субсидії, у якій містилася б інформація про зазначення депозитного банківського рахунку (рахунках) коштів у загальній сумі, що перевищує 100 тис. грн, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у позові, оскільки дії відповідачки щодо призначення житлової субсидії не були недобросовісними.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що відповідачка самостійно повинна була слідкувати за змінами нормативно-правових актів щодо призначення та виплати житлової субсидії з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 19 Конституції установлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством України не передбачено обов`язку громадян самостійно слідкувати за змінами нормативно-правових актів, на підставі яких вони отримують відповідні соціальні пільги, гарантії або допомоги, зокрема й житлову субсидію, і, в разі прийняття таких, змін повідомляти суб`єкта владних повноважень, який відповідає за призначення пільг, гарантій або допомог, про те, що особа підпадає / не підпадає під ці зміни.

Конституційний Суд України зазначає, що кожна особа влаштовує своє життя з усвідомленням того, що правове регулювання вимагає стабільності й органи державної влади не можуть свавільно вносити зміни, які порушують засадничі принципи права. Отже, очікування індивіда у зв`язку зі зміною законодавчого регулювання є правомірними, якщо вони є розумними та існує можливість заподіяння шкоди від порушення таких очікувань.

Конституційний Суд України підкреслює, що під час правового регулювання суспільних відносин, пов`язаних зі здійсненням, зокрема, соціальної політики, у зв`язку з прийняттям нових законів або внесенням змін до чинних органи державної влади мають надавати особам можливість адаптуватися до нової правової ситуації, щоб їх законні очікування були захищені. Таким чином, законні очікування як складова принципу верховенства права є одним із основних критеріїв конституційної оцінки норм права (абзаци шостий, сьомий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним поданням 62 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Указу Президента України «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради України та призначення позачергових виборів» від 20 червня 2019 року № 6-р/2019).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Вимога до громадянина, який набув відповідне право на підставі нормативно-правового акта, самостійно слідкувати за змінами до такого акта та, у випадку, якщо ці зміни призводять до припинення, звуження змісту відповідного права, його трансформації тощо, ініціювати перед уповноваженим державним органом відповідні зміни суб`єктивного права очевидно не узгоджується з принципом верховенства права, оскільки фактично перекладає обов`язок державного органу діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України на громадянина.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 березня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета