Провадження № 2/205/4563/23
У Х В А Л А

12 грудня 2023 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Терещенко Т.П., ознайомившись із клопотанням представника позивача адвоката Наминанік Оксани Степанівни про відстрочення сплати судових витрат за подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором займу,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_3 шляхом поштового відправлення «Нова пошта» направила до суду вищевказану позовну заяву, яка надійшла до канцелярії суду 11 грудня 2023 року.

Одночасно із позовною заявою представник позивача надала клопотання про відстрочення судових витрат за подання вищевказаної позовної заяви, оскільки позивач знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме в м. Маріуполі Донецької області, де на цей час органи державної влади не здійснюють свої повноваження, продати належне йому майно він також не має можливості, оскільки будь-які угоди щодо відчуження майна, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, заборонено. Крім того, йому не відомо, що саме з належного йому майна вціліло під час бойових дій на території м. Маріуполя Донецької області. Позивач на цей час знаходиться у скрутному фінансовому стані, який позбавляє його можливості сплатити судовий збір у повному обсязі, оскільки через воєнні дії на території м. Маріуполя Донецької області він втратив своє житло.

Розглянувши клопотання та з`ясувавши фактичні підстави, суддя вважає, що у задоволенні клопотання про відстрочення судових витрат, слід відмовити з таких підстав.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Тобто фактичною підставою для відстрочки, розстрочки або звільнені від сплати судового збору є такий майновий стан особи, що утруднює виконання цього обов`язку у повному обсязі у встановлений законом строк.

Зазначеними нормами встановлено, що суд, при відстрочки, розстрочки або звільнені від сплати судового збору, повинен врахувати майновий стан позивача.

Разом з тим, згідно роз`яснень, що містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17 жовтня 2014 року № 10, відповідно до ст. 8 Закону № 3674-VІ та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи. Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із ст.10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При розгляді клопотання про відстрочення сплати судових витрат суддя не вбачає підстав для його задоволення, оскільки представником позивача не подано доказів на підтвердження важкого матеріального стану позивача, відсутності у нього доходу, що перешкоджає сплати ним судового збору у встановленому законом порядку розмірі.

Крім того, самі по собі посилання представника позивача на те, що позивач втратив майно не свідчить про те, що у нього відсутні джерела доходу.

Більш того, нормами ЦПК України і Закону України «Про судовий збір» передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення, зменшення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору позивачем.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, підстави для відстрочення судових витрат відсутні.

Зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог і в жодному разі не робить суд недоступним для ОСОБА_1 , який потребує судового захисту, та не є перешкодою в його доступі до правосуддя.

Слід зазначити, що в рішенні у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Враховуючи вищезазначене, суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про відстрочення сплати судових витрат за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ч. 1 ст. 136, ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника позивача адвоката Наминанік Оксани Степанівни про відстрочення сплати судових витрат за подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором займу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Терещенко

.