Справа № 2-2363/2010
Провадження № 6/161/544/23
У Х В А Л А

12 грудня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

03.11.2023 року ТзОВ «Дебт Форс»звернулося до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування зазначивши, що 10.06.2010 року Луцький міськрайонний суд Волинської області ухвалено рішення в цивільній справі № 2-2363/2010 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користі ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитними договорами № 0 1) та № 0 1). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2018 року у цій же судовій справі було замінено сторону стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк». Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.11.2018 року в цивільній справі № 2-2363/2010 правонаступника первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк» замінено на ТзОВ «Вердикт Капітал». Надалі, 19.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Кампсіс» було укладено Договір про відступлення (купівлі) прав вимоги № 19-01/23, відповідно до якого ТзОВ «Кампсіс» право вимоги за Кредитними договорами № 0 1) та № 0 1). У свою чергу, 22.05.2023 року між ТзОВ «Кампсіс» та ТзОВ «Дебт Форс» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 22-05/23, відповідно до якого право вимоги за Кредитними договорами № 0 1) та № 0 1) перейшло до ТзОВ «Дебт Форс». Наразі, на примусовому виконанні приватного виконавця Пироги С.С. знаходиться виконавче провадження № 66657739 з виконання виконавчого листа у справі № 2-2363/2010. Враховуючи наведене, просить суд замінити стягувача ТзОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТзОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні № 66657739 стосовно боржника ОСОБА_1 та у виконавчому листі по справі № 2-2363/2010, який виданий стосовно боржника ОСОБА_2 , а також поновити строк для пред`явлення останнього до примусового виконання.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, у вищевказаній заяві просив її розгляд здійснювати за його відсутності (а.с. 4-зворот).

Представник стягувача ТзОВ «Вердикт Капітал», його правонаступника ТзОВ «Кампсіс», боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяви чи клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на надані заявником докази, які містяться в матеріалах заяви, суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2010 року в цивільній справі № 2-2363/2010 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитними договорами № 0 та 0.

На примусове виконання вказаного судового рішення стягувачу видано виконавчі листи.

07.11.2018 Луцьким міськрайонним судом Волинської області здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні № 51755238 стосовно примусового виконання рішення суду від 10.06.2010 року з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

23.09.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договорами №0 та 0.

19.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Кампсіс» було укладено Договір про відступлення (купівлі) прав вимоги № 19-01/23, відповідно до якого ТзОВ «Кампсіс» право вимоги, в тому числі за договорами №0 та 0.

У свою чергу, 22.05.2023 року між ТзОВ «Кампсіс» та ТзОВ «Дебт Форс» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 22-05/23, відповідно до якого право вимоги, в тому числі за договорами №0 та 0, перейшло до ТзОВ «Дебт Форс».

Таким чином, станом на день розгляду справи ТзОВ «Дебт Форс» є новим стягувачем у правовідносинах, які виникли на підставі договорів №0 та 0, що укладені між ПАТ «Дельта Банк», з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з іншої сторони відповідно.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах.

Положення ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.11.2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.

Частиною 5 ст. 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

До спірних правовідносин варто застосувати правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 2-а-3494/11 та від 27.08.2020 року у справі № 804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи наведене, вимоги заявника як про заміну стягувача у виконавчому провадженні № 66657739 стосовно боржника ОСОБА_1 , так і у виконавчому листі по справі № 2-2363/2010, який виданий стосовно боржника ОСОБА_2 є обгрунтованими татакими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, суд приходить до наступного.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах га рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За п. 17.2. Перехідних положень ЦПК України оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчою документа таким, що не підлягає виконанню: стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчою документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Однак, доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стороною стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків в межах реалізації судового рішення в цивільній справі № 2-2363/2010 стосовно боржника ОСОБА_2 , зокрема вчинення усіх можливих та залежних дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав.

Метою ст. 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Заявником не наведено причин, які є поважними та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

При цьому суд зауважує, що набуваючи право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_2 в межах цивільної справи № 2-2363/2010 ТзОВ «Дебт Форс» брав на себе усі ризики, пов`язані з даним правочином, а відтак й добровільно погодився на ті умови, що у відповідному виконавчому документі закінчилися строки для його пред`явлення.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги ТзОВ «Дебт Форс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява ТзОВ «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача в цивільній справі за позовом ПАТ«УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 352, 354, 442 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні № 66657739 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на примусове виконання судового рішення в цивільній справі № 2-2363/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором стосовно боржника ОСОБА_1 , а саме: замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (, місцезнаходження: 02121, м. Київ, вул. Харківське Шосе, 201/203, літера 2А, офіс 602).

Замінити стягувача у виконавчому листі, виданому на примусове виконання судового рішення в цивільній справі № 2-2363/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором стосовно боржника ОСОБА_2 , а саме: замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (, місцезнаходження: 02121, м. Київ, вул. Харківське Шосе, 201/203, літера 2А, офіс 602).

У задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 12 грудня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська