ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/3233/19 Номер провадження 22-з/814/223/23 Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
07 грудня 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача - Дряниці Ю.В..,
суддів - Лобова О.А., Чумак О.В.
розглянула заявами представників ОСОБА_1 адвокатів Бочкаря Романа Віталійовича та Єлісеєва Михайла Ігоровича про ухвалення додаткового рішення у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення суми боргу,-
В С Т А Н О В И Л А :
Заочним рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі 5100 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 три проценти річних за період з 31.10.2018 по 24.10.2019 у розмірі 264,50 доларів США
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення оскаржила відповідач.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року - залишено без змін.

До Полтавського апеляційного суду надійшли заяви представників ОСОБА_1 адвокатів Бочкаря Романа Віталійовича та Єлісеєва Михайла Ігоровича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України.

У доводах заяви представник позивача адвокат Бочкарь Р.В. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 2 000 грн.

У своїй заяві адвокат Єлісеєв М.І. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем на проїзд з м. Дніпро до м. Харкова для участі у судових засіданнях.

Колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Cудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (пункт 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України).

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але тільки за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача адвокатом Бочкарьом Р.В. докази на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи подані після ухвалення апеляційним судом постанови. При цьому, клопотання чи заява щодо розподілу судових витрат понесених позивачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів представником позивача подано не було.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів доходить висновку, що заява представника позивача адвоката Бочкаря Р.В. про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було понесено витрати пов`язані з проїздом з м. Дніпро до м. Харкова та з м. Харкова до м. Дніпро для участі у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції 30.08.2021 року та 02.09.2021 року. Участь позивача у вказаних судових засіданнях підтверджується матеріалами справи (т. 2 а.с.156, 167). Понесені витрати підтверджені належними доказами (т. 2 а.с. 206).

Клопотання щодо відшкодування вказаних витрат позивача було заявлено її представником 21.02.2022 року, тобто до закінчення судових дебатів. Заява та відповідні докази подано до Харківського апеляційного суду (т. 2 а.с. 203-206).

Отже, з огляду на положення ст. 138, 141 ЦПК України, клопотання адвоката Єлісеєва М.І. про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 8 ст. 141, п. 3 ч. 1 ст. 270, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Єлісеєва Михайла Ігоровича - задовольнити і ухвалити додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту у розмірі 880 грн. (вісімсот вісімдесят грн.)

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Бочкаря Романа Віталійовича - відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: О.А. Лобов

О.В. Чумак