КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4123/23
Провадження № 2/552/4515/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2023 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.,

При секретарі Цимбалюк І.О.,

За участю адвоката Бурбак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

В С Т А Н О В И В :

24.07.2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах. В позовній заяві вказував на те, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25.05.2018 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1100 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття. 04.06.2018 року Шевченківським ВДВС міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження №56506307. Починаючи з моменту пред`явлення до виконання виконавчого листа та по теперішній час він сплачував аліменти у визначеному судом розмірі. 15.04.2022 року ОСОБА_4 подала до ОСОБА_1 позовну заяву про зміну розміру аліментів. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14.06.2022 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково та вирішено змінити спосіб стягнення аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м.Полтави від 25.05.2018 року у справі №552/2597/18 з 1 100 грн. на 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Так, він з 2019 року по 2023 рік сплачував аліменти на утримання дитини в загальній сумі 40 890 грн. 80 коп., що підтверджується відповідними платіжними квитанціями. Проте, відповідач ОСОБА_2 цей факт заперечує. В свою чергу, донька ОСОБА_5 з моменту розлучення й по даний час на зимових, літніх канікулах, більшість часу проживала у нього. З початку введення воєнного стану донька постійно проживає з ним. При цьому, він самостійно забезпечував дитину одягом, предметами побуту, приладдям та іншими їй необхідними речами. Проте, державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Полтаві за період з 2019 року по травень 2022 року визначено заборгованість по аліментах, яка становить 29 094,66 грн., що враховуючи квитанції не відповідає дійсності. З 02.02.2022 року він є інвалідом другої групи безстроково. На даний час він проходить реабілітацію та відновлювальну терапію та профілактичні заходи, які є платними. Починаючи з 2012 року він не має стабільного доходу. Крім того, його батьки, які також є інвалідами ІІ групи перебувають на його утриманні. А тому в зв`язку з цим, просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 за період з 2019 року по травень 2023 року в розмірі 29984,66 грн., нарахованої за виконавчим листом Київського районного суду м.Полтави від 25.05.2018 року та виконавчим листом Київського районного суду м.Полтави від 16.05.2023 року.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 25.07.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бурбак О.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило.

Враховуючи згоду адвоката Бурбак О.В. та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бурбак О.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 03.12.2022 року.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25.05.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 100 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вищевказаного рішення, судом було видано відповідний виконавчий лист.

04.06.2018 року Шевченківським ВДВС міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження №56506307, на підставі якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1 100 грн. щомісячно, починаючи з 08.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з моменту пред`явлення до виконання виконавчого листа та по час розгляду справи позивач сплачував аліменти у визначеному судом розмірі.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14.06.2022 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково та змінено спосіб стягнення аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м.Полтави від 25.05.2018 року у справі №552/2597/18 з 1 100 грн. на 1/6 частину його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Дане рішення було оскаржено ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, яким ухвалою суду від 15.07.2022 року рішення Київського районного суду м.Полтави від 14.06.2022 року залишено без змін.

На підставі вказаного рішення, 16.05.2023 року Київським районним судом м.Полтави було видано виконавчий лист № 552/1187/22.

Станом на 01.06.2023 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 становить 28 598 грн. 09 коп., що підтверджується розрахунком наданим Шевченківським ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до частини другої статті 51Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.11 Закону України«Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтями 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Згідно до ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналогічна позиція міститься у п.22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначається, що суд за передбачених ст.197 СК України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості по аліментах. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за аліментами на підставі судового рішення.

Дослідивши доводи позивача ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що підстав, передбачених ч.2 ст. 197 СК України для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах у даній справі не вбачається.

Так позивачем було надано довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 02.02.2022 року, згідно якої останній є інвалідом другої групи загального захворювання без терміново.

Проте, в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_6 було зазначено, що ОСОБА_1 має можливість працювати та отримувати дохід. Будь-яких доказів того, що позивач не може працювати та отримувати дохід, у зв`язку з стійкою тяжкою хворобою, або у зв`язку з іншими істотними обставинами позивачем не надано.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Наявність у позивача інвалідності ІІ групи загального захворювання не є беззаперечним доказом тяжкої хвороби позивача в розумінні ч.2 ст.197 СК України та неможливості у зв`язку з цим сплачувати аліменти на утримання дитини, а тому вказана обставина не може слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Статтями 76 та 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність інших обставин, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в розумінні ч.2 ст.197 СК України. Тобто позивач знав та розумів свій обов`язок по виконанню рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Крім того, державним виконавцем надано суду Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.06.2023 року в сумі 28 598 грн. 09 коп., яка утворилась через часткову несплату ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини (а.с.240).

Посилання представника позивача адвоката Бурбак О.В., що позивачем повністю сплачені ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини за період з березня 2019 року по травень 2023 року в сумі 29 984 грн. 66 коп. є хибними, оскільки суперечать вказаному Розрахунку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилається як на підставу звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, не доводять наявність його скрутного матеріального стану, що унеможливлюють виконання ним власного обов`язку по утримання дитини, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.ст.3-13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30-ти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа Шевченківська державна виконавча служба Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), , юридична адреса: м.Полтава, вул.Стешенка, 6.

Головуючий суддя Т.В.Турченко