Справа № 196/673/23
№ провадження 2-з/196/7/2023
УХВАЛА

14.06.2023 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в особі судді Бабічевої Л.П., розглянувши у приміщенні суду в смт.Царичанка в порядку письмового провадження заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ВІКТОРІЯ", про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкодавцю у натурі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкодавцю у натурі, у якому просить звернути стягнення шляхом визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0075, площею 2,26 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, сільська рада Прядівська за ОСОБА_1 .

Одночасно з позовною заявою до Царичанського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивачка просить забезпечити позов шляхом:

- заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначеним ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в тому числі але не виключно державним реєстраторам прав на нерухоме майно, що перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у м.Києві та м.Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам та будь-яким державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам, державним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0075, площею 2,26 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, сільська рада Прядівська, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 ;

- накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0075, площею 2,26 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, сільська рада Прядівська, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви позивачка посилається на те, що 30.04.2014 року рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, яке залишено без змін 02.09.2014 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, стягнуто з ОСОБА_4 на її користь борг за договорами позики в розмірі 221761,00 грн., 3% річних в розмірі 38385,92 грн. та судові витрати в розмірі 2601,49 грн., а всього 262748,39 грн.

13.05.2014 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист №202/31737/13-ц.

22.09.2022 року Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) повідомив, що на виконанні у Відділі перебувало ВП №43305501 з виконання виконавчого листа №202/31737/13-ц, виданого про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 262748,39 грн. Державним виконавцем 16.05.2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 30.08.2022 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, залишок нестягнутої суми боргу становить 229 117 грн. 89 коп.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть боржниця ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

05.12.2022 року вона звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Перфілової О.А. із заявою кредитора. Претензія була зареєстровану у журналі реєстрації вхідних документів та долучена до спадкової справи №42/2022, заведеної до майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про наявність заборгованості та претензії кредитора нотаріусом було письмово повідомлено спадкоємців.

У померлої ОСОБА_4 на праві власності була земельна ділянка кадастровий номером :02:001:0075. Право власності за померлою припинено у зв`язку з видачею свідоцтв про право на спадщину. Відповідно до інформаційної довідки №330930668 від 02.05.2023 року земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0075 зареєстрована за ОСОБА_3 , підстава: свідоцтво про право на спадщину за заповітом №454, виданий 17.02.2023 року.

З метою досудового врегулювання спору було направлено лист-претензію до ОСОБА_2 щодо проведення одноразового платежу в рахунок погашення заборгованості, але станом на подання позову останньою не вчинено жодних дій стосовно врегулювання даного спору. Оскільки відповідачка, як спадкоємець не задовольнила вимоги кредитора шляхом одноразового платежу, кредитор має право вимоги про накладення (звернення) стягнення на майно в рахунок погашення боргу.

З огляду на викладене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, що в свою чергу порушить права позивача. Відповідачка проігнорувала вимоги чинного законодавства та продовжує розпоряджатись спадковим майном на свій розсуд, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №330930668 від 02.05.2023 року, а тому з метою усунення можливості істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, позивач вважає за необхідне звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, в тому числі попередити потенційні труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляд і заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). При вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є вимога позивачки ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, яке отримала у спадок відповідачка, а саме: звернення стягнення шляхом визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0075, площею 2,26 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, сільська рада Прядівська.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.05.2023 року за №330930668 вказана земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0075 зареєстрована за ОСОБА_3 , розмір частки 1/1, підстава державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину за заповітом №454, виданий 17.02.2023, видавник: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Перфілова Олена Анатоліївна. Номер відомостей про речове право: 49283470.

Крім того, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.05.2023 року за №330930668 земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0075 на даний час передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ВІКТОРІЯ" строком до 16.01.2030 року.

Згідно довідки про оціночну вартість земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0075 від 02.05.2023 року, оціночна вартість земельної ділянки становить 75206,98 грн.

Позивачка просить забезпечити позов шляхом:

1)заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, визначеним ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0075, площею 2,26 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, сільська рада Прядівська, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 ;

2)накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0075, площею 2,26 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, сільська рада Прядівська, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 .

Перевіривши доводи позивачки та матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Пункт 2 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Так, захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії входить до переліку видів забезпечення позову, передбачених ст.150 ЦПК України і відповідає предмету позову у даній справі та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища між сторонами.

З наявних у справі документів та документів доданих до заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі його ухвалення на користь позивачки, а також істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та майнових інтересів позивачки, за захистом яких ОСОБА_1 звернулася до суду.

Суд приходить до висновку, що вжиття такого заходу забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії буде достатнім для запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, відповідає принципу співмірності, а тому відсутні підстави для одночасного застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, необхідність якого не обґрунтована позивачкою.

Суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивачки про забезпечення позову частково та заборонити будь-якій особі, уповноваженій виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-яких реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України, є вичерпним.

У даному випадку судом не встановлено обставин для обов`язкового вжиття судом зустрічного забезпечення, а тому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення за таких обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити будь-якій особі, уповноваженій виконувати функції державного реєстратора у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0075, площею 2,26 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, сільська рада Прядівська, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 .

У задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Копію ухвали направити до Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Суддя Л.П. Бабічева