Провадження №2/367/737/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участі секретаря Шемігон В.А.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом Державного підприємства «Держвуглепостач» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ДП «Держвуглепостач» до ОСОБА_1 про стягнення коштів. В позовній заяві позивач зазначає, що 01 серпня 2018р. між ДП «Держвуглепостач» та ОСОБА_1 укладено Договір безпроцентної поворотної позики, за яким ДП «Держвуглепостач» передало у власність ОСОБА_1 , який був працівником позикодавця, грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн. Відповідно до п. 4.1. договору, позика надавалась зі строком повернення протягом 24 місяців у період з вересня 2018р. по серпень 2020р. включно. Позика повертається в безготівковій формі кожного календарного місяця протягом перших п`яти робочих днів рівними частинами шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця (п. 5.1. договору). Наказом ДП «Держвуглепостач» від 11.07.2019р. № 83-к, позичальника було звільнено за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до п. 5.3. договору, у випадку розірвання трудового договору між позичальником та позикодавцем, незалежно від причин його розірвання, непогашена частина позики утримується із заробітку, що виплачується позичальнику за остаточним розрахунком. У випадку недостатності коштів, які підлягають виплаті за остаточним розрахунком для погашення позики, залишок непогашеної позики позичальник зобов`язаний внести на розрахунковий рахунок позикодавця протягом строку повернення позики визначеного у п. 4.1. договору та у порядку визначеному у п. 5.1. договору. Протягом строку перебування позичальника у трудових відносинах з позикодавцем, останнім було утримано із заробітку позичальника 66 836,00грн в рахунок договору та після розірвання трудових відносин з позичальником, заборгованість на користь позикодавця за договором становить 83 164,00грн, що підтверджується інформацією, щодо погашення ОСОБА_2 безпроцентної поворотної позики від 03.12.2019 р. № 1120/06. Отже, на підтвердження виконання вимог зазначеної статті Цивільного кодексу України та виконання умов укладеного договору безпроцентної поворотної позики від 01.08.2018 року, щодо передання грошових коштів відповідачу у розмірі 150 000,00грн - є зарплатна відомість № 1 від 02.08.2018 року затверджена установою банку та інформаційна записка, щодо погашення ОСОБА_2 безпроцентної поворотної позики від 03.12.2019 р. № 1120/06, що додаються. Однак, з моменту звільнення позичальника та на дату складання даної позовної заяви відповідач не виконав п. 5.3. договору та не здійснив жодного щомісячного платежу, що є порушенням умов Договору та ст. 1049 ЦК України. Відповідачу за місцем проживання була направлена претензія про повернення боргу від 26.09.2019 року № 0842/06, що лишилась без виконання. Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «Держвуглепостач» грошові кошти у розмірі 83 164,00грн., судовий збір покласти на відповідача.

В судове засідання позивач не забезпечив явку свого представника. Через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та розглядати справу в його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

01 серпня 2018 року між Державним підприємством «Держвуглепостач» (позикодавцем) та ОСОБА_1 (позичальником) укладено договір безпроцентної поворотної позики, згідно якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору (надалі іменується "позика"), а позичальник зобов`язується повернути готівку у визначений цим договором строк.

Відповідно до п.2.1. договору розмір позики становить 150000грн.

Відповідно до п. 4.1. договору позика надається зі строком повернення протягом 24 місяців у період з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно.

Згідно зарплатної відомості № 1 від 02 серпня 2018 року ДП «Держвуглепостач» ОСОБА_1 отримав 150000,00грн.

Згідно інформації щодо погашення ОСОБА_1 виданої ДП «Держвуглепостач» безпроцентної поворотної позики за серпень 2018 р. листопада 2019р. від 03.12.2019 № 1120/06 вбачається ОСОБА_1 відбувалось погашення позики шляхом утримання із заробітної плати працівника, залишок заборгованості на 30.11.2019 року становить 83 164,00грн.

У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, по поверненню частини позики за серпень - грудень 2019 року, ДП «Держвуглепостач» вимушене звернутись до суду з цим позовом про стягнення з відповідача непогашеної позики у сумі 83 164, 00грн.

Згідно витягу з наказу ДП «Держвуглепостач» від 19.08.2016 № 77-к «Про прийняття» вбачається, що ОСОБА_1 , за переведенням з ДП «Вугілля України», прийнятий на посаду заступника начальника відділу енергетичного вугілля, з 22 серпня 2016 року, із посадовим окладом згідно штатного розпису та встановленням доплати за інтенсивність праці у розмірі 50% від посадового окладу та надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 10 % від посадового окладу.

Згідно витягу з наказу ДП «Держвуглепостач» від 11.07.2019р. № 83-к «Про звільнення» вбачається, що ОСОБА_1 , заступника начальника відділу реалізації вугілля Управління реалізації вугілля, 11 липня 2019 року за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України, - звільнено.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України») ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями статтей 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ст. 202 ЦК України закріплено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до cт. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналізуючи укладений між сторонами договір безпроцентної поворотної позики від 01.08.2018 року, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що після підписання сторонами договору позикодавець передає позику позичальнику, відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено, що підтверджено зарплатною відомістю № 1 від 02.08.2018 року.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Суд, оцінюючи подані позивачем докази та вищевикладені обставини, ураховуючи доведеність існування між сторонами грошового зобов`язання, яке дотепер не виконано відповідачем, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі що підлягають задоволенню, а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості в розмірі 83 164,00грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 11, 16, 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 4, 10, 76, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 354, суд

вирішив:

Позов Державного підприємства «Держвуглепостач» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , 1978 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Державного підприємства «Держвуглепостач», грошові кошти у розмірі 83 164,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , 1978 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Державного підприємства «Держвуглепостач», сплачений судовий збір в розмірі 1921,00грн. за подання позовної заяви.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза