Провадження № 22-ц/824/7108/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

13 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідачаМельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В. В.,-

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 11.01.2022 року Святошинською районною філією Київського міського центру зайнятості за заявою відповідача ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 11.01.2022 року.

При здійснені обміну даними про особу з Пенсійним фондом України були виявлені порушення умов перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного в Святошинській РФ КМЦЗ, оскільки відповідач перебував у відносинах цивільно - правового характеру з АТ «СГ«ТАС», тому був зайнятою особою, втратив статус безробітного й не мав права перебувати на обліку в Святошинській районній філії, а тому, позаяк відповідач умисно приховав відомості щодо своєї зайнятості та безпідставно отримував нараховану допомогу по безробіттю, то позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , 62 199 грн 48 коп безпідставно отриманих коштів та суму сплаченого судового збору.

РішеннямОболонського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що місцевий суд не врахував, що Договір про надання послуг з AT "СГ`ТАС" був розірваний ще 28.02.2022 року на підставі додаткового договору № 1, тобто послуги по цьому договору ним не надавались.

Від Київського міського центру зайнятості надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач умисно приховав відомості щодо своєї зайнятості та безпідставно отримував нараховану допомогу по безробіттю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинської РФ КМЦЗ з заявою, в якій просив до вирішення питання про його працевлаштування надати йому статус безробітного (а.с.9).

Наказом від 12.01.2022 року № НТ220112 ОСОБА_1 надано статус безробітного. Наказом від 12.01.2022 року № НТ220112 призначено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю (а.с.12).

При здійснені обміну даними про особу з Пенсійним фондом України були виявлені порушення умов перебування ОСОБА_1 на обліку як безробітного в Святошинській РФ КМЦЗ, оскільки відповідач перебував у відносинах цивільно-правового характеру з АТ «СГ «ТАС» з 14.02.2022 року по 13.04.2022 року, тому був зайнятою особою, втратив статус безробітного й не мав права перебувати на обліку в Святошинській РФ КМЦЗ, про що складено Акт №1114 від 19 серпня 2022 року (а.с.13).

Як вбачається з договору №19-П/ГО про надання послуг від 14 лютого 2022 року, укладеному між ПАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_1 , він надавав послуги по огляду пошкодженого транспортного засобу до десяти разів на місяць на вимогу ПАТ «СГ «ТАС» (а.с.15).

Згідно Акту виконаних робіт від 28 лютого 2022 року, за виконані послуги передбачені договором №19-П/ГО про надання послуг від 14.02.2022 року, вартість послуг за період з 14.02.2022 року по 28.02.2022 року складає 11 646,43 грн (а.с.16).

У відповідності до Наказу № 38/275-02/22 від 12.09.2022 року матеріальне забезпечення ОСОБА_1 визнано безпідставним та таким, що підлягає поверненню у розмірі 62 199 грн 49 коп (а.с.18).

На виконання даного наказу ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення № 28-2163/22 від 12.09.2022 про повернення коштів (а.с.19).

Згідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб-підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

Як встановлено ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Ст. 9 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: 1) участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття; 2) надання безоплатних соціальних послуг, зокрема, інформаційно-консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, сприяння у працевлаштуванні, зокрема, шляхом фінансової підтримки самозайнятості та реалізації підприємницької ініціативи відповідно до законодавства; 3) надання особливих гарантій працівникам, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці; 4) надання додаткової гарантії зайнятості окремим категоріям населення, які не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці.

Згідно зі ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

За положеннями ч. 2 ст. 36 Закону України "Про зайнятість населення" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 62 199 грн 49 коп., позаяк з матеріалів справи вбачається, що він маючи статус безробітного та отримуючи від держави відповідні суми матеріального забезпечення, не повідомив центр зайнятості про укладення ним цивільно-правового договору, за яким він отримував дохід, що впливає на умови виплати йому допомоги по безробіттю.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір про надання послуг з AT "СГ`ТАС" був розірваний на підставі додаткового договору № 1 від 28.02.2022 року, оцінюються колегією суддів критично, позаяк з матеріалів справи вбачається, що відповідач за виконані послуги, передбачені договором №19-П/ГО, за період з 14.02.2022 року по 28.02.2022 року, отримував винагороду у розмірі 11 646,43 грн, а відтак вказане спростовує доводи апелянта про те, що послуги за цим договором ним не надавались.

Інші доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів та незгоди із позицією суду, не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, а тому не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: