Справа № 948/1552/23
Номер провадження 2/948/267/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Кравець С.В.,

за участю: секретаря Порохні І.І.,

представника позивача Кульбацького Г.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України в судовому засіданні 12.12.2023 року проголошено вступну та резолютивну частину ухвали

в с т а н о в и в :

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У липні 2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою укладений договір розподілу природного газу, який відповідає Типовому договору, є публічним та однаковим для всіх споживачів і є договором приєднання. Фактом приєднання відповідача до умов договору є: надання підписаної заяви-приєднання; факт споживання природного газу, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 та оплата послуг у жовтні та листопаді 2021 року. 25.09.2020 р. у боржниці було знято кінцевий показник лічильника 49 517, 25.01.2021 р. 50 999, 01.07.2022 р. 52 556, 01.07.2023р. боржницею було передано по телефону кінцевий показник лічильника 54 189, тобто період з 25.09.2020 р. по 01.07.2023 р. спожито 3039,00 куб. м природного газу. Щомісяця, боржнику з 01.01.2020р. нараховується 181,15 грн, з 01.07.2020р. 207,84 грн, з 01.01.2021 р. 353,77 грн, з 01.02.2021 р. 326,27 грн, з 01.01.2022 р. 297,44 грн, з 01.01.2023 р. 258,72 грн, які необхідно сплачувати до 20 числа кожного місяця, а тому станом на 01.07.2023р. виникла заборгованість у розмірі 11 101, 27 грн.

У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11 101,27 грн та судовий збір.

Крім цього, у серпні 2023 року позивач звернувся до суду з іще одним позовом, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою укладений договір розподілу природного газу, який відповідає Типовому договору, є публічним та однаковим для всіх споживачів і є договором приєднання. Фактом приєднання відповідача до умов договору є: надання підписаної заяви-приєднання та факт споживання природного газу, зокрема за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки абонент не допускала працівників АТ «Полтавагаз» до лічильника, а тому 02.01.2022 р. було знято кінцевий показник лічильника з сайту - 58 379, 03.09.2022 р. 59 320, 03.01.2023 р. 59 587, 03.06.2023 р. 60 417, тобто період з 02.01.2022 р. по 03.06.2023 р. спожито 2038,00 куб. м природного газу. Щомісяця, боржнику з 01.01.2021р. нараховується 310,43 грн, з 01.01.2022р. 314,86 грн, з 01.01.2023 р. 232,67 грн, які необхідно сплачувати до 20 числа кожного місяця, а тому станом на 20.07.2023р. виникла заборгованість у розмірі 5 950,11 грн.

У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 5 950,11 грн та судовий збір.

Відзив на позов

14.08.2023 р. та 26.09.2023 р. відповідач направила відзиви на позовні заяви, у яких просила відмовити у позові в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що позивач надав до суду не повні та недостовірні дані, оскільки АТ «ОГС «Полтавагаз» до неї не зверталось по питанню підписання договору на розподіл природного газу, вона не погоджувала умови оплати та їй не було повідомлено про порядок і умови їх надання, що ставить під сумнів наявність договору, а також заява про приєднання до умов договору нею не підписувалась, а надана заява є підробленою.

Позивачем не додано доказів про наявність права провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Полтавської області та доказів того, що газорозподільна система перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «ОГС «Полтавагаз».

Доводи позивача, що другим фактом того, що вона має бажання укласти договір розподілу природного газу є відомості про зняття показників та картка підсумків споживання газу є нікчемним та таким, що не відповідають реальній ситуації. Позивачем не доведено суму заборгованості, а картка абонента не є розрахунком заборгованості та має суперечливі дані. Також надані інші документи до позову є нікчемними, оскільки підписані не позивачем, а майстром обліку газу Машівської ДЕГС, також не надано позивачем жодних документів, що підтверджували б причетність ОСОБА_2 до даного позову і що воно підпорядковується Карлівському УЕГС.

Крім цього, позивач стверджує, що третім фактом того, що вона мала бажання на укладення договору є оплата нею відповідних послуг, натомість з цим вона не погоджується, оскільки жодних рахунків не отримувала та оплат не проводила, а перерахування суми в одному з позовів у розмірі 555,73 грн було здійснено Машівським ВДВС у виконавчому провадженні з виконання судового наказу, який було скасовано судом.

Також звернула увагу на те, що постанови НКРЕКП про введення оплати та тарифів на послуги розподілу природного газу порушують її права, як споживача та надається перевага постачальнику газу.

Отже, відповідачка вважає, вищевказані договори нікчемними, оскільки їх не було укладено, а також те, що вона не є побутовим споживачем природного газу, їй незаконно присвоєно ЕІС код, як суб`єкту ринку природного газу та відкрито особовий рахунок, тоді як вона не користувалася послугами розподілу газу.

Разом з цим, вказує на те, що позивач здійснює нарахування їй за послуги з розподілу природного газу, посилаючись на відповідні постанови НКРЕКП, проте вони не є зареєстровані у Мін`юсті.

Також зазначила, що позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, так як до заяви додано довіреність, якою уповноважено керуючого Карлівського УЕГС Кочергу М.І. представляти інтереси АТ «Полтавагаз» в особі Карлівського УЕГС в певних органах і установах, що стосується предмета діяльності АТ «Полтавагаз» в особі Карлівського УЕГС, де перелічено ряд повноважень, проте у ній відсутні повноваження на підписання позову.

На підтвердження того, що вона не впускала працівників позивача до місця встановлення газового лічильника не надано жодного доказу, а також позивачем не додано до позову витягу з ліцензійного реєстру, який може свідчити про наявність її у нього.

Також відсутні будь-які докази, що у позивача на законних підставах перебуває газорозподільна система Машівського району, зокрема і АДРЕСА_2 , що свідчить про те, що АТ «Полтавагаз» самовільно користується газовими мережами Полтавського району, які йому не належать, а тому у позивача не має законних підстав для нарахування суми заборгованості за розподіл природного газу (а.с.39-43 т.1, а.с.38-42 т.2).

Відповідь на відзив

01.09.2023 р. та 17.10.2023 р. позивач подав відповіді на відзив, у яких просив задовольнити позов. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що укладення договору розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем не потребують двостороннього підписання сторонами письмової форми договору, тоді як у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу, споживач не має права його використовувати та може подати письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт. При цьому, ОСОБА_1 такої заяви не подавала.

В свою чергу позивач виконав свої зобов`язання надаючи відповідні послуги з розподілу природного газу, натомість відповідач, користуючись послугами, не виконувала свої зобов`язання щодо оплати їх вартості через що і має заборгованість.

Що стосується дійсності підпису відповідачки у заяві-приєднання, то це має визначити тільки почеркознавча експертиза, хоча вона не вплине на результат.

Заперечення відповідачкою факту оплати послуг оператора ГРМ, тобто перерахування їх від виконавчої служби є оманливим, так як позивачем до позову було надано скрін-шот з автоматизованої системи АТ «Полтавагаз», де у розділі «Оплата» вказаний номер платежу і дата, що також підтверджується рахунками-фактурами, з яких видно, що ОСОБА_1 за особовим рахунком НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 здійснювала два платежі на рахунок оператора ГРМ.

Позивач звернув увагу на те, що він має право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Полтавагаз», зокрема і в с. Селещина, яка територіально входить до складу Полтавської області, що підтверджується відповідними рішеннями регулятора (постановами).

Разом з цим, розрахунок заборгованості здійснено позивачем керуючись вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2494, тарифів встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз», об`ємів споживання відповідачем природного газу.

Щодо підписання наданих позивачем документів не відповідною службовою особою, позивач вказує, що Машівська дільниця експлуатації газорозподільної системи підпорядковується Карлівському УЕГС АТ «ОГС «Полтавагаз», яке є відокремленим структурним підрозділом АТ «Полтавагаз» та не є юридичною особою, а діє від його імені.

Також повідомив, що до посадової інструкції до обов`язків майстра обліку газу Машівської дільниці входить підготовка всіх необхідних документів для претензійно-позовної роботи.

Щодо неправомірного нарахування сум платежу за спожитий газ у 2020 році, позивач повідомляє, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти того факту, що оплата за спожитий природній газ з 01.01.2020 р. не включає в себе плату за послуги по розподілу природного газу та є іншою послугою. Для кожного споживача річна замовлена потужність визначається окремо, залежно від обсягу споживання природного газу об`єктом за попередній газовий рік.

Думка відповідача щодо того, що постанови, якими встановлені тарифи на розподіл природного газу не набрали законної сили, так як вони не зареєстровані в установленому законом порядку, а тому вважає використання такого нормативного акту є безпідставним. Таке твердження є хибним, оскільки оператор ГРМ повинен виконувати рішення постанов НКРЕКП, які не підлягають державній реєстрації, які не є оскарженими і не визнані неконституційними, а тому є чинними і діючими.

Стосовно зауваження відповідачки про різницю вказаних особових рахунків у наданих документах позивач вказує на те, що після отримання Карлівським УЕГС факсограми від головного управління у програмному комплексі було проведено заміну особистих рахунків побутових споживачів для уникнення дублювання унікального коду кожного, до яких додано код 16, що свідчить про те, що до особового рахунку НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_1 додано код 16 16 522138.

Щодо зауваження про підписання позову особою, яка не має права його підписувати позивач вважає ці твердження не обґрунтованими, так як у довіреності все прописано, зокрема і те, що уповноважено керуючого Карлівського УЕГС АТ «Полтавагаз» Кочергу М.І. представляти інтереси АТ «Полтавагаз» у будь-яких судах України усіх інстанцій з усіма правами наданими законодавством позивачу тощо, а тому ОСОБА_3 , будучи представником позивача має право підпису позовних заяв (а.с.55-64 т.1, а.с.66-74 т.2).

Заперечення на відповідь на відзив

06.09.2023 р. від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вважає надану відповідь на відзив необґрунтованою, безпідставною та такою, що подана не у строк, оскільки він сплинув 22.09.2023 р.

Також у поданих запереченнях відповідачка посилається на те, що позивач повторно у наданій відповіді на відзив стверджує, що між нею та позивачем укладений договір розподілу природного газу, але ці доводи не відповідають дійсності, заява-приєднання додана до позову є підробленою, нею вона не підписувалась, а твердження того, що відповідач приєдналась до умов договору шляхом підписання заяви-приєднання є нікчемним.

Відповідачка вважає нікчемними та такими, що не відповідають реальній ситуації доводи позивача про те, що вона має бажання укласти договір, про те, що є відомості про зняття показників та оплата нею послуг з розподілу газу, оскільки суму заборгованості не доведено, картка абонента не є розрахунком заборгованості, має суперечливі дані, не надано документів на підтвердження повноважень на підписання документів майстром обліку газу Машівської ДЕС ОСОБА_4 , не надано доказів про підпорядкування Машівської ДЕС - Карлівському УЕГС, у наданих документах різняться особові рахунки, а аргументи позивача щодо їх зміни вважає абсурдними, також те, що вона жодних рахунків не отримувала та оплат не проводила за послуги з розподілу газу, а відображене перерахування здійснювала не вона, а виконавча служба. Звернула увагу на те, що позивач у відповіді на відзив підтвердив, що жодних платежів відповідачка не здійснювала.

Крім цього відповідачка стверджує, що вона не є побутовим споживачем природного газу, їй незаконно присвоєно ЕІС код та відкритий особовий рахунок, вона не користувалася послугами розподілу газу.

Також зауважила про те, що позивач нараховує їй оплату за послуги з розподілу природного газу згідно постанов НКРЕКП, якими нібито це передбачено, але вони не набрали чинності, а тому тариф вказаний у них не є обов`язковим для споживача, якщо він з ним не погодився.

Відповідачка вказала на те, що позов і відповідь на відзив підписано особою, яка не має права підписувати їх, а в доданій довіреності відсутні дані про повноваження керуючого Карлівського УЕГС Кочерги М.І. на її підписання.

Позивачем не надано підтвердження того, що ним отримана ліцензія, що свідчить про її відсутність, а також не надано жодного доказу, що у АТ «Полтавагаз» на законних підставах перебуває газорозподільна система Машівського району, зокрема і в АДРЕСА_2 , а тому у позивача немає законних підстав на користування газовими мережами, а тому не може і нараховувати суми та звертатися до суду (а.с.79-83 т.1).

2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

21.07.2023р. та 04.09.2023 р. за ухвалами суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.34 т.1,а.с.34 т.2).

За ухвалами суду від 21.09.2023 р. та 27.09.2023 р. здійснено перехід від розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду справ за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 99 т.1, а.с.57 т.2).

Відповідно до ухвали суду від 21.09.2023 р. поновлено позивачу строк для подання відповіді на відзив (а.с.100 т.1).

За ухвалами суду від 21.09.2023 р. та 27.09.2023 р. витребувано докази (а.с.101 т.1, а.с.58 т.2).

За ухвалами суду від 12.12.2023 р. були об`єднані в одне провадження цивільні справи №948/1552/23 та справу №948/1691/23, відмовлено відповідачці у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заперечень на відповідь на відзив та подане заперечення залишено без розгляду, а також у задоволенні клопотання відповідачки по залишення позовів без розгляду відмовлено (а.с.101-103 т.2).

3.Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні представник позивача позови підтримав та просив їх задовольнити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що між позивачем та відповідачкою укладені договори, зокрема заява-приєднання та фактичне користування газом, за якими остання кошти не сплачує.

Відповідач повідомила, що договори з відповідачем не укладала, заяви не підписувала та вони є підробленими, ніяких правовідносин з позивачем не має. Картки обліку підписані Машівським відділенням, яка не має відношення до «Полтавагаз», водночас незрозуміло як нарахована заборгованість. Підтвердила, що є користувачем газу в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , водночас зазначила, що це не її показники лічильника.

4.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що за підсумками споживання газу по лічильникам, абонент ОСОБА_1 споживає природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого показник лічильника станом на 25.09.2020р. становив 49 517, 25.01.2021р. (01.05.2021р.) 50 999, 01.07.2022р. 52 556, 01.07.2022 р. 54 189 (а.с.13-16 т.1).

З даної картки абонента ОСОБА_1 та знімку екрану з розділу «Платежі», вбачається, що їй щомісячно нараховувалося: з 01.01.2020 181,15 грн, з 01.07.2020р. 208,16 грн, з 01.10.2020 р. 207,84, 01.01.2021 р. 361,02 грн, з 01.02.2021 р. 326,27 грн, з 01.01.2022 р. 297,44 грн, з 01.01.2023 р. 258,72 грн та сплачено споживачем було у жовтні 2021 р. 123,00 грн та у листопаді 2021 р. 432,73 грн (а.с.17, 65-67 т.1).

Як видно з постанови про відкриття виконавчого провадження № 66719848 від 06.09.2021 р. з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» за судовим наказом від 14.07.2021р., який набрав законної сили 30.03.2021р., стягнуто у листопаді 2021 року 875, 80 грн, виконавче провадження закінчене 06.01.2022р. у зв`язку зі скасуванням судового наказу (а.с.46-48 т.1).

За повідомленням виконавчої служби від 08.08.2023р. на адресу відповідачки, в межах виконавчого провадження № 66719848 були перераховані кошти на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» в розмірі 227, 00 грн від 29.11.2021р., 309, 73 грн від 29.11.2021р. (а.с.49 т.1).

Згідно картки фактичного споживання з січня по грудень 2020 року обсяг за газовий рік становив 1906,80 куб.м, у січені 2021 р. 1870,61 куб.м, з лютого по грудень 2021 р. 1833,00 куб.м, з січня по грудень 2022 р. 1 690,00 куб.м, з січня 2023 по липень 2023 р. 1 470,00 грн, які діляться на 12 рівних частин щороку, що становить щомісяця 158,90, 155,88, 152,75, 140,833 та 122,50 куб.м, відповідно (а.с.18 т.1).

Як видно з Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, договір є публічним (п.1.1.), його умови є однаковими для всіх споживачів (п.1.2.) та є договором приєднання на невизначений строк. Фактом приєднання є вчинення споживачем будь-яких дій, зокрема: надання підписаної заяви-приєднання, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.1.3.) (а.с.7-11 т.1 та т.2).

22.06.2016р. відповідачем підписана заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) (а.с.12 т.1).

26.05.2023р. за № 630 позивач направив відповідачу претензію з вимогою сплати до 20 червня 2023 року борг у розмірі 10 842,55 грн, яку не було вручено боржнику, у зв`язку з відмовою адресата від одержання (а.с.23,24 т.1).

З наданого відповідачем рахунку за розподіл природного газу та скріну сторінки абонента вбачається, що відповідач їх оплачувала не систематично, лише в жовтні та листопаді 2021 року (а.с.20-22 т.1).

З розрахунку заборгованості видно, що з 01.01.2020р. по 01.07.2020 р. слід сплачувати щомісячно 181,15 грн, з 01.07.2020 р. по 31.12.2020 р. 207,84 грн, з 01.01.2021 р. по 31.01.2021 р. 353,77 грн, з 01.02.2021 р. по 31.12.2021 р. 326,27 грн, з 01.01.2022 р. 297,44 грн, з 01.01.2022 р. 258,72 грн, а тому за період з 01.01.2020 р. по 01.07.2023 р. загальна сума боргу станом на 01.07.2023р. становить 11 101,27 грн, враховуючи сплату боргу в розмірі 555,73 грн (а.с.19 т.1).

Крім цього, за підсумками споживання газу по лічильникам, абонент ОСОБА_1 споживає природний газ за адресою: АДРЕСА_2 , згідно якого показник лічильника станом на 02.01.2022р. становив 58 379, 03.09.2022р. 59 320, 03.01.2023р. 59 587, 03.06.2023 р. 60 417 (а.с.13,14 т.2).

З картки абонента ОСОБА_1 вбачається, що їй щомісячно нараховувалося: з 01.12.2021 310,43 грн, з 01.01.2022р. 314,86 грн, з 01.01.2023 р. 232,67 грн, оплата не проводилась (а.с.15 т.2).

Згідно картки фактичного споживання за грудень 2021 р. обсяг за газовий рік становив 1 744,00 куб.м, з січня по грудень 2022 р. 1 789,00 куб.м, з січня по серпень 2023 р. 1 322,00 куб.м, які діляться на 12 рівних частин щороку, що становить щомісяця 145,333, 149,083, 110,17 куб.м, відповідно (а.с.16 т.1).

22.06.2016р. відповідачем підписана заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) (а.с.12 т.2).

19.07.2023р. за № 1117 позивач направив відповідачу претензію з вимогою сплати до 20 липня 2023 року борг, яку не було вручено боржнику, у зв`язку з відмовою адресата від одержання (а.с.23,24 т.2).

З розрахунку заборгованості видно, що з 01.02.2021р. по 31.10.2021 р. слід сплачувати щомісячно 310,43 грн, з 01.01.2022 р. 314,86 грн, з 01.01.2023 р. 232,67 грн, а тому за період з 01.12.2021 р. по 20.08.2023 р. загальна сума боргу станом на 20.08.2023р. становить 5 950,11 грн (а.с.17).

Як убачається з рішення Машівського районного суду Полтавської області від 07.02.2023 р., залишеного без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 25.07.2023 р., з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» заборгованість в АДРЕСА_2 , що виникла станом на 01.12.2021 р. в розмірі 5 692,11 грн (а.с.18-22 т.1).

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 15.06.2017 р. №778 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ «Полтавагаз», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території м. Полтава та Полтавської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз»( а.с.68, 123 т.1, 75 т.2).

З постанов від 04.06.2019 р. №941 та від 16.12.2020 р. №2512 вбачається, що ними внесені зміни до постанови №778, де змінено назву ПАТ на АТ та доповнено додатком за яким газорозподільча система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «ОГС» «Полтавагаз» знаходиться на території Полтавської області, зокрема і Полтавського району (а.с.68-71, 124-125 т.1, а.с.76-77 т.2).

Згідно посадової інструкції майстра обліку газу Машівської дільниці експлуатації газорозподільної системи затвердженої 30.10.2019 р., майстер зобов`язаний організовувати та забезпечувати облік розрахунків за спожитий природний газ, контроль за своєчасністю розрахунків споживачами за спожитий газ, а також готувати матеріали для юридичного відділу по боржниках для подальшої претензійно - позовної роботи (а.с.72,73 т.1, а.с.78,79 т.2).

З наданої позивачем факсограми та Порядку формування нових особових рахунків вбачається, що у Карлівському УЕГГ (Машівка) встановлено код 16 (а.с.74,75 т.1).

Згідно інформаційного листа адресованого від АТ «ОГС «Полтавагаз» до ОСОБА_5 запропоновано підписати і повернути заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу, а у разі незгоди приєднуватися роз`яснено, що споживач не має права використовувати природний газ та має подати письмову заяву про припинення його розподілу до певного об`єкту та надано копію заяви-приєднання без будь-яких підписів (а.с.88,89 т.1).

З листа Машівської селищної ради від 14.08.2023р. вбачається, що вона не має у розпорядженні документів про володіння газотранспортною системою АТ «ОГС «Полтавагаз» (а.с.87, 96 т.1, 46, 55 т.2).

5.Мотиви суду

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу».

Відповідно до п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

За п.35 ч.1 ст. 1 цієї статті передбачено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Частинами 1 та 2 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України.

За п.2 ч.1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», керуючись вимогами Кодексу газорозподільних систем, тарифами встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз», об`ємів споживання відповідачем природного газу.

07 жовтня 2019 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №2080, відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРС та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Згідно умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

Як свідчать надані позивачем докази, відповідачка користувалася послугами природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки надано підписану заяву-приєднання; здійснено споживання природного газу, так як мала показники лічильника 25.09.2020 р. 49 517, 25.01.2021 р. 50 999, 01.07.2022 р. 52 556 та 54 189 куб.м, здійснення оплати послуг у жовтні 2021, а також підтверджений нею в судовому засіданні факт споживання природного газу.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідачки про те, що у листопаді 2021 року кошти були сплачені не нею особисто, а стягнуті виконавчою службою, і хоча їх розмір не сходиться, водночас з матеріалів виконавчого провадження та довідки про її доходи, в сукупності, вбачається, що плата здійснювалася саме виконавчою службою (а.с.46-49 т.1).

Крім цього, відповідачка користувалася послугами природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки надано підписану заяву-приєднання; здійснено споживання природного газу, так як мала показники лічильника 02.01.2022 р. - 58 379, 03.09.2022 р. 59 320, 03.01.2023 р. 59 587, 03.06.2023 р. 60 417, а також підтвердила факт споживання в судовому засіданні.

Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частин першої, другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідач не довела належними доказами та не спростувала факт підписання нею заяв-приєднання (а.с.12 т.1 та т.2) і хоча вказувала про те, що підпис їй не належить, але клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не подавала, тоді як рішенням Машівського районного суду від 07.02.2023р. встановлено належність їй підпису у заяві-приєднання від 22.06.2016р., тобто в АДРЕСА_2 , що підтверджено висновком експерта та відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідачка скористалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг за розподіл газу, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем.

Як видно з матеріалів справи з 01.01.2020 р. відповідачці щомісячно нараховано за адресою АДРЕСА_1 181,15 грн, з 01.07.2020р. 208,16 грн, з 01.10.2020 р. 207,84, 01.01.2021 р. 361,02 грн, з 01.02.2021 р. 326,27 грн, з 01.01.2022 р. 297,44 грн, з 01.01.2023 р. 258,72 грн, сплачено у жовтні 2021 р. 123,00 грн та у листопаді 2021 р. 432,73 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачці щомісячно здійснено нарахування за адресою: АДРЕСА_2 з 01.12.2021 310,43 грн, з 01.01.2022р. 314,86 грн, з 01.01.2023 р. 232,67, при цьому оплата жодного разу не проводилась.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачка, користуючись послугами природного газу в період з 01.01.2020 року по 31.07.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 майже не сплачувала позивачу витрати за розподіл газу, а також за період з 02.12.2021 р. по 31.08.2023 р. за адресою: АДРЕСА_2 не сплачувала позивачу витрати за розподіл газу, а відтак позови необхідно задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за вказані періоди в розмірі 11 101, 27 грн та 5 950, 11 грн.

Суд вважає за необхідне уточнити періоди за які стягується заборгованості, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 , по 31.07.2023 року, оскільки хоча позивач і вказав у позові, що розрахунок проведено станом на 01.07.2023р., водночас всі докази свідчать про те, що він проведений станом по липень включно, а відтак ця дата підлягає уточненню.

Крім цього, оскільки за рішенням Машівського районного суду від 07.02.2023р. з відповідачки стягнута заборгованість за адресою: АДРЕСА_2 , по 01.12.2021р., тобто ця дата охоплена судовим рішенням, а відтак наступний підрахунок має розпочатися з наступної дати, тобто з 02.12.2021р., а оскільки позивач нарахував суму заборгованості по серпень 2023 року включно, а зазначив дату по 20.08.2023р., суд вважає вона обрахована не вірно, що могло б призвести до порушення прав відповідачки та подвійного стягнення заборгованості.

Щодо доводів відповідача про те, що постанови НКРЕП не зареєстровані у Мін`юсті та не можуть бути застосовані, суд зазначає таке.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1 та ч.3 ст. 5 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Рішення Регулятора не підлягають погодженню органами державної влади, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення Регулятора можуть бути оскаржені в судовому порядку. Оскарження рішень Регулятора не зупиняє їх виконання.

Згідно до п.2,3 ч.2 ст.3 цього Закону, Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Отже, з огляду на викладене, правові акти НКРЕП не підлягають реєстрації в Мін`юсті, мають юридичну силу і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку, а відтак постановами № 778 від 15.06.2017р., № 941 від 04.06.2019р. та № 2512 від 16.12.2020р. підтверджено перебування у власності позивача газотранспортної системи та здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Полтавської області та отримання ліцензії.

Суд також не погоджується з доводами відповідача про те, що представник позивача не мав права підпису позовних заяв, оскільки з наданого Статуту та довіреності вбачається, що вона видана керуючому відповідного підрозділу, який входить до його структури, з наданням повноважень представництва в суді, а відтак ОСОБА_3 має право подання позовної заяви.

Крім цього, надаючи оцінку всім доводам сторін та учасників справи, суд також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Мотив рішення щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 2684, 00 грн та 2684,00 грн (а.с.1 т.1 та т.2).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2020р. по 31.07.2023р., в розмірі 11 101, 27 грн та судовий збір в розмірі 2 684, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 02.12.2021р. по 31.08.2023р., в розмірі 5 950, 11 грн та судовий збір в розмірі 2 684, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне Товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», місцезнаходження: м. Полтава, вул. Козака, 2-а, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 13.12.2023 року.

Суддя С.В.Кравець