УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Полянчук Б.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2023 позовну заяву залишено без руху, оскільки вона подана без дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Так, позивачем не викладено обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо розміру моральної шкоди, оскільки не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Позивача повідомлено про необхідність усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали від 13.11.2023 представник позивача адвокат Лозінська О.О. отримала 18.11.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, а позивач 29.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, але відповідно до вказівок судді і у встановлений термін зазначені недоліки позовної заяви усунуто тільки в частині викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо розміру моральної шкоди.

На виконання вимог ухвали суду від 13.11.2023 у частині порушення вимог ч.4 ст.177 ЦПК України позивач не долучив до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а 04.12.2023 подав до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому, посилаючись на ч.3 ст.136 ЦПК України та п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір» просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з важким матеріальним становищем, що підтверджується випискою з історії хвороби та довідками про доходи, з якої вбачається, що розмір його пенсії складає 2500 грн., що менше ніж мінімальна пенсія, відповідно дохід є меншим ніж прожитковий мінімум. Він є особою з інвалідністю третьої групи і в зв`язку з частковим паралічем тіла не може працювати. Для лікування при госпіталізації та щоденного вживання ліків він витрачає всю свою пенсію.

Вирішуючи клопотання позивача суд бере до уваги пункт 1 роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014, в якому зазначено, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Таким чином, ч.ч. 1,3 ст.136 ЦПК України передбачають, що суд враховуючи майновий стан сторони, може відстрочити сплату судового збору до ухвалення остаточного рішення або звільнити від сплати судового збору у порядку, передбаченому законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати та повернення судового збору визначає ЗУ «Про судовий збір», тому саме цим законом необхідно керуватися при вирішенні клопотання позивача.

Стаття 8 ЗУ «Про судовий збір» передбачає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Позивач просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки

розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір».

Таким чином, для вирішення заявленого позивачем клопотання суду необхідно врахувати майновий стан сторони та встановити наявності умов, що зазначені в п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір».

На підтвердження майнового стану позивачем надано суду довідку ГУ ПФУ в Закарпатській області від 28.11.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з січня 2023 по листопад 2023 отримав дохід у вигляді пенсії в розмірі 26880 грн., копію пенсійного посвідчення, з якого вбачається, що позивачу призначено пенсію по інвалідності 3 групи, виписку з медичної картки стаціонарного хворого та консультацію травматолога.

Водночас подання доказів майнового стану недостатньо для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки необхідно встановити наявність умов, які передбачені п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про судовий збір», а саме наявність доказів, які підтверджують розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, але такі позивачем суду не надані.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору.

Таким чином, ОСОБА_1 не усунув недоліки позовної заяви в частині сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем у встановлений строк у повній мірі не виконані вимоги зазначені в ухвалі суду від 13.11.2023, а саме не сплачено судовий збір, тому відповідно до ст.185 ч.3 ЦПК України позовну заяву необхідно вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 185, 258-261,353-355 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір»

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя