___________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/3998/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Одеса

Київський районний суд міста Одеси в одноособовому складі:

суддя Літвінова І.А. головуючий,

секретар судового засідання помічник судді Молодов В.С. (за дорученням головуючого на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 947/25987/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року до Київського районного суду м. Одеса надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її дочка ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Позивачка є спадкоємцем за законом на майно ОСОБА_2 . Інші спадкоємці, які б заявляли свої права на майно померлої відсутні. Маючи намір оформити спадкові права після смерті доньки, позивачка звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, оскільки нею пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з цим, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом, посилаючись на поважність причини пропуску нею цього строку, зокрема, внаслідок того, що на момент спливу встановленого статтею 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, знаходилася на тимчасово окупованій рф території у м. Херсоні.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 05.12.2023 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце смерті рф, ямало-ненецький автономний округ, місто надим, про що, відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , складеного 29.11.2021р. відділом записів актів цивільного стану надимського району служби записів актів цивільного стану ямало-ненецького автономного округу, зроблений актовий запис № 5.

ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2008 року, посвідченого приватними нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. з реєстрацією у реєстрі за № 652, на момент смерті належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.03.2008р. за № 1796041. Після смерті ОСОБА_2 , яка була громадянкою рф, відкрилася спадщина на вказану квартиру.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, як матір померлої ОСОБА_2 , є спадкоємицею за законом першої черги після смерті своєї доньки. Інших спадкоємців, які б заявляли свої права на спадкове майно ОСОБА_2 немає.

Факт родинних відносин між позивачкою та померлою ОСОБА_2 підтверджується:

- актовим записом про народження №170 від 28.05.1974 року, відповідно до якого батьками спадкодавця ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 28.05.1974 року зарайським міським бюро ЗАЦС московської обл.;

- записом про укладання шлюбу № 449, зробленим 22.07.1995 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, відповідно до якого ОСОБА_3 після укладання шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_5 (свідоцтво про укладання шлюбу НОМЕР_3 , видане 22.07.1995 року Міським відділом РАГС м. Херсона);

- записом про розірвання шлюбу № 315, зробленим 08.11.2007року відділом ЗАГС надимського району служби ЗАГС ямало-ненецького ао, м. надим, відповідно до якого спадкодавцю після розірвання шлюбу було залишено прізвище ОСОБА_5 (свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_4 , видане 08.11.2007р. відділом ЗАГС надимського району служби ЗАГС ямало-ненецького ао, м. Надим).

Маючи намір оформити спадкові права після смерті своєї доньки, позивачка 30.06.2023 року звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки нею пропущено встановлений статтею 1270 ЦК України строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією роз`яснення за усним зверненням від 30.06.2023 року № 46/01-16 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Главацького В.А. При цьому позивачу було роз`яснено нотаріусом про необхідність її звернення до суду для вирішення питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила про пропущення нею, як спадкоємцем першої черги, встановленого законодавством України строку для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: неможливості своєчасного її прийняття внаслідок її проживання протягом цього строку у місті Херсоні, який в період з 24.02.2022 року знаходився в зоні, де велися бойові дії та по 11.11.2022 року перебував під окупацією військ рф. Крім того, звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини потребувало наявність оригіналів документів, підтверджуючих факт родинних відносин із спадкодавцем, отримання яких з рф було ускладнено наявністю воєнного стану та припиненням поштового та транспортного сполучення між рф та Україною. Тому збір цих документів та доказів для подання відповідного позову потребував певного часу, що й зумовило звернення позивачки до нотаріуса у червні, а до суду у серпні 2023 року.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК України ).

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина перша, друга статті 1221 ЦК України в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин).

За приписами частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою, другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України. Втім, за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України "Про міжнародне приватне право".

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023р. по справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22), якою відбулося відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 320/5056/17-ц (провадження № 61-7333св20), іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо).

За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до статті 71 Закону України "Про міжнародне приватне право" спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні. (постанова ВС від 13.03.2023р. по справі № 398/1796/20).

Отже, позивачка, як спадкоємець першої черги своєї померлої на території рф доньки, та яка бажає прийняти спадщину у вигляді належної донці квартири, але на час відкриття спадщини не проживала постійно із нею, мала відповідно до ст. 1269 ЦК України подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини саме за місцем знаходження цієї квартири.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через, зокрема, відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини (постанова ВС від 03 червня 2021 року по справі № 636/1160/19).

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані позивачкою докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої доньки, з огляду на наступне.

Враховуючи, що спадкодавець - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , то останнім днем визначеного законом строку прийняття спадщини позивачкою було 28 травня 2022 року.

Посилаючись на поважність причин пропуску строку подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, позивач зазначила, що протягом шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, проживала у місті Херсоні, який в період з 24.02.2022 року знаходився в зоні, де велися бойові дії та з 01.03.2022 по 11.11.2022 перебував під окупацією військ рф, тому прийняти своєчасно спадщину не змогла, внаслідок того, що жодні установи, підприємства, а також органи нотаріату України у м. Херсоні в той час не працювали.

Відповідно до Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022р. Про введення воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, від 25.04.2022 року №75 Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасові окупації оточенні (блокуванні) з подальшими змінами та доповненнями, Херсонська область з 24.02.2022р., а Херсонська міська територіальна громада з 01.03.2022р. по 11.11.2022р. були тимчасово окупованими територіями російською федерацією.

Як вже зазначалося судом, згідно з частиною першою, другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

З відповіді першого заступника Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) № 37146/08.3-20 від 13.09.2023р. на адвокатський запит представника позивача слідує, що задля забезпечення цілісності інформації та недопущення несанкціонованого доступу до відомостей, що містяться в державних інформаційних ресурсах, що адмініструються ДП «НАІС», після оголошення воєнного стану тимчасово було призупинено роботу окремих Реєстрів або можливість здійснення в них реєстраційних дій, в тому числі Спадкового реєстру. Підпунктом 3 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 N 209 «Деякі питання державної реєстрації та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» установлено, що протягом дії воєнного стану у разі появи загрози несанкціонованого доступу до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, зокрема внаслідок тимчасової окупації державою-агресором певної адміністративно-територіальної одиниці, адміністратор таких реєстрів невідкладно припиняє доступ користувачів до них межах відповідної території, про що у дводенний строк інформує Міністерство юстиції.

Зазначені обставини свідчать про неможливість реалізації позивачкою свого права на прийняття нею спадщини у передбаченому статтею 1269 ЦК України порядку, за умови її знаходження у той період на тимчасово окупованій території.

З показів ОСОБА_6 , допитаної судом у якості свідка та заяви ОСОБА_7 , що була засвідчена 07.03.2023р. державним нотаріусом Малиновського державної нотаріальної контори у м. Одеса Карповою Н.М. за реєстровим № 7-24 слідує, що позивачка до 2013 року проживала у м. Одеса, а з 2013 року внаслідок погіршення здоров`я оселилася у м. Херсоні, проживаючи з родиною старшої доньки в одному будинку за АДРЕСА_2 . З початку вторгнення військ рф у м. Херсон (24.02.2022р.) та до деокупації міста ЗСУ (11.11.2022р.) разом із родиною старшої доньки перебувала у м. Херсоні, де протягом зазначеного періоду був відсутній інтернет українських провайдерів, мобільний зв`язок українських операторів, не працювали державні реєстри, тощо. Виїхати з м. Херсона на підконтрольну Україна територію, без загрози для свого здоров`я та життя, позивачка не мала можливості. Наприкінці листопада 2022 року позивачка разом із родиною старшої доньки, внаслідок обстрілів м. Херсона з боку рф, евакуювалися до м. Одеса, де мешкають у теперішній час.

Знаходження позивачки у м. Херсоні період окупації підтверджується також копією епікризу із медичної карти стаціонарного хворого Херсонського міського закладу охорони здоров`я, з якого слідує, що позивачка в період з 24.09.2022р. по 04.10.2022р. знаходилася на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділені КНП «Херсонська міська лікарня ім. Є.Є Карабелеша», а також довідкою ОСББ «Михайлівська, 28» від 21.07.2022 р.

Суд доходить висновку, що зазначені обставини підтверджують існування об`єктивних, непереборних та істотних перешкод для прийняття позивачкою спадщини, а тому вважає, що нею був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Що ж стосується оцінки періоду - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини (28.05.2022 р.) до дня звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (30.06.2023 р.), то суд зазначає частину цього періоду ( з 28.05.2022 р. по 11.11.2022 р.) позивачка перебувала в окупованому м. Херсоні, з якого була евакуйована лише 25.11.2022 р. Крім того, звернення позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини потребувало наявність оригіналів документів, підтверджуючих факт її родинних відносин із спадкодавцем, отримання яких з рф було ускладнено наявністю воєнного стану та припиненням поштового та транспортного сполучення між рф та Україною. Тому збір цих документів та доказів для подання відповідного позову потребувало певного часу, що й зумовило звернення позивачки до нотаріуса у червні, а до суду у серпні 2023 р. Зазначені обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , яка ,зокрема, повідомила, що оригінали документів на підтвердження родинних відносин позивачки з померлою ОСОБА_2 були отриманні цим свідком у м. Кишинеу (Молдова) та привезені позивачці у червні 2023 р. Отже, зазначені перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини та тривали до моменту звернення позивачки до нотаріуса або до суду.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 6-13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_3 ) до Одеської міської ради (; місцезнаходження: м. Одеса, площа Думська, 1) про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) додатковий строк 1 (один) місяць з дня набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті доньки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Літвінова І. А.