Справа № 369/8865/23
Провадження № 2-з/369/22/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Самарцева Я.Ю. про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року представника заявника ОСОБА_1 адвокат Самарцев Я.Ю. через систему «Електронний суд»звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду.

Представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом накладання арешту на нерухоме майно зареєстроване на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), а саме земельну ділянку розміром (площею) 0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5530, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку розміром (площею)0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5444, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 мала у власності земельну ділянку площею 0,1400 гектара, кадастровий номер земельної ділянки :01:008:5224, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 08 червня 2023 року заявнику стало відомо, що 28 жовтня 2019 року у місті Дніпро, від її імені було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світланою Анатоліївною. Однак, даний договір заявниця ніколи не підписувала та не зверталася до нотаріуса у місті Дніпро. 05 березня 2021 року представником Відповідача за довіреністю було подано заяву про поділ земельної ділянки на дві земельні ділянки розмірами (площею) 0,0700 га. та 0,0700 га., та про здійснення державної реєстрації земельних ділянок, що утворилися після поділу, та присвоєння їм нових кадастрових номерів. В наслідок цього дана земельна ділянка була поділена на дві земельні ділянки розміром (площею) 0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5530 та 0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5444, що підтверджується відомостями про державну реєстрацію земельної ділянки.

Представник заявника зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких заявником буде подано відповідний позов

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, в обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно зареєстроване на ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), а саме земельну ділянку розміром (площею) 0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5530, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку розміром (площею)0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5444, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 мала у власності земельну ділянку площею 0,1400 гектара, кадастровий номер земельної ділянки :01:008:5224, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 08 червня 2023 року заявнику стало відомо, що 28 жовтня 2019 року у місті Дніпро, від її імені було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кононенко Світланою Анатоліївною. Однак, даний договір заявниця ніколи не підписувала та не зверталася до нотаріуса у місті Дніпро. 05 березня 2021 року представником Відповідача за довіреністю було подано заяву про поділ земельної ділянки на дві земельні ділянки розмірами (площею) 0,0700 га. та 0,0700 га., та про здійснення державної реєстрації земельних ділянок, що утворилися після поділу, та присвоєння їм нових кадастрових номерів. В наслідок цього дана земельна ділянка була поділена на дві земельні ділянки розміром (площею) 0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5530 та 0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5444, що підтверджується відомостями про державну реєстрацію земельної ділянки.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що заявлений захід забезпечення позову щодо накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: а саме земельну ділянку розміром (площею) 0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5530, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку розміром (площею)0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5444, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких вона звернулася до суду.

Представником заявника обґрунтовано наявність зв`язку між одним із заходів до забезпечення позову та майбутнім предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення.

При цьому, накладення арешту на майно до вирішення спору по суті, не призведе до суттєвого обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи майбутній предмет позову, наведені представником заявника докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявника, суд вважає за можливе накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: а саме земельну ділянку розміром (площею) 0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5530, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку розміром (площею)0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5444, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 1-3 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Разом із тим, суд не вбачає підстав вимагати від заявника забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

Поряд із цим, суд роз`яснює учасникам судового розгляду, що згідно із вимогами ч. 6 статті 154 ЦПК України вони мають право подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову, яке вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Самарцева Я.Ю. про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладання арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: а саме земельну ділянку розміром (площею) 0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5530, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку розміром (площею)0.07 га. за кадастровим номером :01:008:5444, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Для виконання цілей даної ухвали вважати:

- стягувачем ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );

- боржником ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала є обов`язковою на всій території України та може бути пред`явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК