РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області про стягнення інфляційних втрати та 3% річних у зв`язку з невчасним виконанням грошового зобов`язання, стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд Рівненської області 07 листопада 2023 року з позовом до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області про стягнення інфляційних втрати та 3% річних у зв`язку з невчасним виконанням грошового зобов`язання, стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу звернувся ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить суд задоволити їх в повному обсязі, а саме стягнути з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області, адреса: м.Рівне, вул.Пушкіна, 19, на користь позивача ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 інфляційні втрати в розмірі 29 923,66 грн., а також 3% річних в розмірі 6 653,02 грн. від несвоєчасного виконання грошового зобовязання у сумі 140 774,58 грн. за період із 05 квітня 2022 року до 01 листопада 2023 року, вартість оцінки майнової шкоди у сумі 3 200,00 грн. та судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. та також витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

В судове засідання представник відповідача не зявилася. Про день та час розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду до суду не подавала. В попередньому судовому засіданні 27 листопада 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 відзив, поданий до початку судового засідання, підтримала в повному обсязі, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обовязок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 о 10 год. 19 хв. 28 грудня 2021 року, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 331км.+400м. ділянки автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп», що знаходиться між смт.Квасилів та м.Рівне, рухаючись у потоці інших транспортних засобів з боку м. Чоп у напрямку м.Київ зі швидкістю, що не перевищує 60 км/год., вїхав у вибоїни, що мали місце на автодорозі, внаслідок чого, а також у звязку із тим, що поверхня автодороги була слизькою і засніженою, та з тим, що внаслідок вїзду у вибоїни були одночасно пошкоджені обидва задні колеса автомобіля «Volkswagen», його «занесло» на зустрічну смугу руху, де він спочатку зіткнувся із відбійником , а після цього із ним зіткнувся автобус «БАЗ А079» д.н. НОМЕР_3 , який, під керуванням водія ОСОБА_3 , рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби (далі - Т3) отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2022 року у справі №570/120/22 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП вбачається, що провадження у справі закрито за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 27 липня 2022 року встановлена відсутність вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, і навпаки, встановлено, що ДТП є наслідком неналежного стану дорожнього покриття, яка є причиною порушення безпеки руху, відповідальність за забезпечення якої законом покладена на відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із висновком Звіту №044.22ЕС про оцінку належного позивачу автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , матеріальна шкода, завдана 28 грудня 2021 року в результаті його пошкодження при ДТП, визначена станом на 05 квітня 2022 року і склала 140 774,58 грн.

Покликаючись на ці обставини, а також через невизнання відповідачем своєї відповідальності за завдану позивачу майнову шкоду позивач 29 серпня 2022 року звернувся із позовом до суду та просив стягнути із відповідача 140 774,58 грн. майнової шкоди.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 червня 2023 року, залишеним в силі постановою Рівненського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року стягнуто із відповідача на користь позивача 140 774,58 грн. майнової шкоди, а також судові витрати у сумі 1420,00грн., які були сплачені відповідачем на користь позивача 23 жовтня 2023року.

Таким чином, грошова оцінка майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП (делікту) визначена 05 квітня 2022 у сумі 140 774,58грн, однак таке грошове зобовязання виконане відповідачем лише 23 жовтня 2023року, тобто без врахування інфляційних втрат.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обовязок боржника сплатити суму грошового боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Велика палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року звернула увагу на те, що позивач (потерпілий), хоча й не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі №6-927цс16). Тому, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для стягнення індексу інфляції та 3% річних застосовується загальна позовна давність в 3 роки.

Згідно поданого письмового розрахунку до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає: 29 923,66 грн. інфляційних нарахувань та 6 653,02 грн. 3% річних.

Вказані розрахунки відповідачами не спростовані, а тому вони приймаються судом, як достовірні.

Крім того, відшкодуванню підлягає також вартість оцінки автомобіля позивача після ДТП (звіт №044.22ЕС від 08 квітня 2022року про оцінку автомобіля Volkswagen Golf реєстраційний номер НОМЕР_2 ), яка складає 3 200 грн. та була сплачена позивачем 08 квітня 2022 року, що підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією квитанції від 08 квітня 2022 року.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими представником відповідача, а тому вони підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З позовної заяви вбачається, що з метою стягнення інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з невчасним виконанням грошового зобов`язання позивач поніс судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Пунктами 4, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для подання позовної заяви позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Твердого Миколи Кузьмовича, з яким було укладено договір про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07 січня 2022 року, у відповідності до умов якого адвокат Твердий М.К. зобов`язується надати позивачу ОСОБА_1 консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, представляти його інтереси в судах України будь-якої юрисдикції та інстанційності. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Твердий М.К. діє відповідно до ордеру на надання правничої (правової) договору № 1108351 від 27 жовтня 2023 року та на підставі договору про надання правової допомоги від 07 січня 2022 року та надає правову допомогу ОСОБА_1 у Рівненському міському суді у справі про стягнення інфляційних втрат. З додаткової угоди №1 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 27 листопада 2023 року вбачається, що вартість адвокатських послуг на виконання договору про надання юридичних (адвокатських) послуг у справі №569/21743/23 за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області визначається сторонами у формі гонорару у фіксованому розмірі, який складає 4 000 грн. за участь адвоката у суді кожної із інстанцій.

Враховуючи викладене, наявні підстав для відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. згідно до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 07 листопада 2023 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області про стягнення інфляційних втрати та 3% річних у зв`язку з невчасним виконанням грошового зобов`язання, стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу задоволити.

Стягнути з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області, адреса: м.Рівне, вул.Пушкіна, 19, на користь позивача ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 інфляційні втрати в розмірі 29 923,66 грн., а також 3% річних в розмірі 6 653,02 грн. від несвоєчасного виконання грошового зобовязання у сумі 140 774,58 грн. за період із 05 квітня 2022 року до 01 листопада 2023 року, вартість оцінки майнової шкоди у сумі 3 200,00 грн. та судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області, адреса: м.Рівне, вул.Пушкіна, 19,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов