справа № 753/2151/22 головуючий у суді І інстанції Лужецька О.Р.
провадження № 22-ц/824/6028/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом та просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 74 280 грн. 09 коп., інфляційну складову боргу у розмірі у розмірі 16 501 грн. 85 коп., 3% річних у розмірі 6 520 грн. 23 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , в тому числі і в кв. АДРЕСА_2 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція». Відповідачі є користувачами послуг та мешканцями квартири АДРЕСА_3 , а тому є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у вказаній квартирі. Відповідачі своєчасно з 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 січня 2022 року в розмірі 74 280 грн. 09 коп. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 16 501 грн. 85 коп. та 3% річних у розмірі 6 520 грн. 23 коп. Заборгованість з відповідачів позивач, у відповідності до вимог ст. 543 ЦК України, просив стягнути солідарно.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 5 733 грн. 28 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 577 грн., 3 % річних в розмірі 252 грн. 11 коп., та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 620 грн. 25 коп.Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 5 733 грн. 28 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 577 грн., 3 % річних в розмірі 252 грн. 11 коп., та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 620 грн. 25 коп.Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 5 733 грн. 28 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 577 грн., 3 % річних в розмірі 252 грн. 11 коп., та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 620 грн. 25 коп.Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 5 733 грн. 28 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 577 грн., 3 % річних в розмірі 252 грн. 11 коп., та судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 620 грн. 25 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Євро-Реконструкція» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким згідно розрахунку суду, в межах строку позовної давності за період з січня 2019 року по січень 2022 року стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послугу з централізованого опалення у розмірі 40 132 грн. 98 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 4 039 грн. 06 грн., 3% річних в розмірі 1 764 грн. 80 коп.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири та особами, які у ній проживають, а відповідно останні, разом із членами своєї родини - є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за вищевказаною адресою. Оскільки співвласники та мешканці квартири АДРЕСА_3 , у період з липня 2014 року користувалися послугами та не повідомляли теплопостачальну організацію про зміну складу користувачів послуг й споживали послуги на бездоговірній основі, на момент подання позовної заяви, у позивача, з незалежних від нього об`єктивних причин, була відсутня повна й достовірна інформація з анкетними даними про всіх осіб, яким на праві власності належить дана квартира, а також щодо осіб, що нею користуються, оскільки дана інформація є конфіденційною і у позивача доступу до такої інформації не має, що не позбавляє відповідачів від їх обов`язку щодо сплати вартості наданих їм послуг, а позивач має право з метою захисту своїх інтересів, звернутися до суду з позовом про стягнення наявної заборгованості. Позивач вказує, що діюче законодавство надає кредитору право, у разі солідарного обов`язку боржників (що має місце у даній справі), заявляти вимогу про виконання обов`язку як до усіх боржників разом, так і до когось з них конкретно за вибором кредитора. Таким чином, пред`явлення ТОВ «Євро-Реконструкція» вимог про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги саме до частини споживачів послуг в квартирі, які зобов`язані її утримувати та які своєчасно не проінформували теплопостачальну організацією щодо фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача - є правом товариства, як кредитора та позивача, яке суд не має права обмежувати. Так, позивач звернувся із позовом до суду про солідарне стягнення усієї заборгованості за вищевказаною квартирою із тих осіб, відомості про яких були наявні у позивача, що не позбавляє в подальшому права відповідачів, які солідарно виконали зобов`язання зі сплати коштів за отримані послуги, стягнути ці кошти із інших мешканців житла, відповідно до частки споживання кожного.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ТОВ «Євро-Реконструкція» забезпечує надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: будинок АДРЕСА_1 та зокрема в кв. АДРЕСА_2 за вказаною адресою.

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у рівних долях, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 08 лютого 2007 року відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, згідно з розпорядженням від 08 лютого 2007 року № 46095 (а.с.57)

Відповідно до відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 16 лютого 2022 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 .

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання централізованого опалення, які надаються позивачем за даною адресою.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі є співвласниками квартири, обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника має визначатися пропорційно до його частки у праві спільної часткової власності.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанціїз наступних підстав.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15)

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п.п. 37, 38, 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу свої вимог позивач посилається на те, що відповідачі не сплачують належним чином вартість наданих житлово-комунальні послуг, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком позивача за ними утворилась заборгованість, що складає 97 302 грн. 17 коп., з яких: заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2014 року по січень 2022 року - 74 280 грн. 63 грн., інфляційна складова боргу за централізоване опалення - 16 501 грн. 85 коп., 3 % річних від простроченої суми за централізоване опалення - 6 520 грн. 23 коп.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_7 наполягала на застосуванні строку позовної.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції застосував строк позовної давності та відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідачів за надані послуги у період до січня 2019 року.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач не оскаржує рішення в цій частині та просить стягнути з відповідачів заборгованість в межах строку позовної давності, тобто, з січня 2019 року по січень 2022 року. Такі вимоги не виходять за межі позовних вимог, по суті не заперечуються відповідачами, а тому є обґрунтованими.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до уточненого розрахунку суду, заборгованість відповідачів за надані житлово-комунальні послуги за період з січня 2019 року по січень 2022 року складається з наступного: заборгованість за послуги з централізованого опалення - 40 132 грн. 98 грн., інфляційна складова боргу за централізоване опалення - 4 039 грн. 06 коп., 3 % річних від простроченої суми за централізоване опалення - 1 764 грн. 80 коп.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості за вказаний період, суд першої інстанції, посилаючись на ст. 360 ЦК України, виходив з того, що відповідачі є співвласниками квартири, обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника має визначатися пропорційно до його частки у праві спільної часткової власності.

Разом з тим, такі висновки суду першої інстанції є помилковими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно частини 4 вищевказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у житлі власника, адже така особа на рівні з власником користується усіма житлово-комунальними послугами.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен мас право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень i протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим та підтвердженим.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та погоджується з доводами апеляційної скарги позивача, що звернення ТОВ «Євро-Реконструкція» з вимогами про солідарне стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги лише до чотирьох співвласників квартири, які зобов`язані її утримувати, є правом товариства, як кредитора та позивача, яке суд не має права обмежувати.

Позивач звернувся із позовом до суду про солідарне стягнення усієї заборгованості за вищевказаною квартирою із тих осіб, відомості про яких були наявні у позивача, що не позбавляє в подальшому права відповідачів, які солідарно виконали зобов`язання зі сплати коштів за отримані послуги, стягнути ці кошти із інших мешканців житла, відповідно до частки споживання кожного.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо стягнення заборгованості з відповідачів пропорційно до їх частки не відповідають фактичним обставинам справи, судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови по суті вимог позивача в зазначеній частині.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ТОВ «Євро Реконструкція» сплатило судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 2 481 грн., при подачі апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 721 грн. 50 коп., що в загальному розмірі складає 6 202 грн. 50 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (47,21%), то з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме по 732 грн. 05 коп. з кожного (6 202,5*47,21%)/4).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», місце знаходження: вул. Гната Хоткевича, 20, м. Київ, ідентифікаційний код - 37739041, заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 40 132 (сорок тисяч сто тридцять дві) гривні 98 коп., інфляційну складову боргу за централізоване опалення у розмірі 4 039 (чотири тисячі тридцять дев`ять) гривень 06 копійок та 3 % річних від простроченої суми за централізоване опалення у розмірі 1 764 (одна тисячі сімсот шістдесят чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 732 (сімсот тридцять дві) гривні 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 732 (сімсот тридцять дві) гривні 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 732 (сімсот тридцять дві) гривні 05 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 732 (сімсот тридцять дві) гривні 05 копійок.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.