Справа № 466/9364/17
Провадження № 8/466/5/23
У Х В А Л А

13 червня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Львова Баєва О.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільків Галина Михайлівна про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року в справі №466/9364/17 за нововиявленими обставинами, -

у с т а н о в и в:

заявник звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова зі заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року у справі №466/9364/17, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 115484,34 грн. заборгованості та 1154,84 грн судового збору. Постановою Львівського апеляційного суду від 23.05.2019 року рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року залишено без змін. В межах розгляду вказаної справи він заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року у справі №461/4145/19 договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 20.01.2016 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано недійсним. Постановою Львівського апеляційного суду від 02.12.2021 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02.12.2021 року у справі №461/4145/19 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 20.01.2016 року відмовлено.

Заявник звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами керується п.п.1, 3 ст.423 ЦПК України, а також покликається на висновки Верховного Суду про те, що у разі заперечення самого факту укладення правочину, тобто факту підписання договору та його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору, зокрема про стягнення орендної плати, шляхом викладення відповідного висновку про неукладення оспорюваного договору у мотивувальній частині відповідного судового рішення, та на проведені в межах цивільної справи №461/4145/19 почеркознавчі експертизи.

Ознайомившись із матеріалами заяви, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід відмовити у зв`язку із наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 115484,34 грн. заборгованості та 1154,84 грн судового збору. Постановою Львівського апеляційного суду від 23.05.2019 року рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року у справі №461/4145/19 договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 20.01.2016 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано недійсним. Постановою Львівського апеляційного суду від 02.12.2021 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 19.04.2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02.12.2021 року у справі №461/4145/19 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 20.01.2016 року відмовлено.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

В обґрунтування вимог заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 покликається на проведені в межах цивільної справи №461/4145/19 почеркознавчі експертизи.

З долученої до матеріалів заяви ОСОБА_1 постанови Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №641/4145/19 вбачається, що за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи 27.11.2019 року складено висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №4321, який, на думку ОСОБА_1 , є нововиявленою обставиною, яка не була встановлена судами першої та апеляційної інстанції у цивільній справі №466/9364/17.

Статтею 424 ЦПК України визначено строки подання заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Згідно з п.6 ч.3 ст.426 ЦПК України до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами додається, у разі пропуску строку на подання заяви, клопотання про його поновлення.

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року набрало законної сили з моменту ухвалення постанови Львівським апеляційним судом від 23.05.2019 року.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 пропущено трьохрічний строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Цивільним процесуальним кодексом України, а саме ч.3 ст.424 ЦПК України, чітко передбачено, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

ОСОБА_1 також в обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами покликається на п.3 ч.2 ст.423 ЦПК України, відповідно до якого підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Проте, суд не вбачає підстав для застосування у вказаних правовідносинах п.3 ч.2 ст.423 ЦПК України, оскільки під час ухвалення Шевченківським районним судом м.Львова рішення від 26.06.2018 року жодних інших рішень з приводу спірних правовідносин, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухвалено не було.

Окрім того в пунктах 5-6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 суд звернув увагу на те, що процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами покликається на те, що у суді першої інстанції ним було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, судом клопотання задоволено та призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 . Проте, ухвала суду повернулася без виконання у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не було проведено оплату рахунку, а також не надано в розпорядження експерта необхідних для проведення експертизи документів. В подальшому, переглядаючи рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року, апеляційний суд відмовив ОСОБА_1 у призначенні почеркознавчої, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 в праві звернутися з окремим позовом про визнання договору оренди недійсним. А у постанові Верховного Суду від 16.11.2022 року вже зазначено, що у разі заперечення самого факту укладення правочину, тобто факту підписання договору та його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору, зокрема про стягнення орендної плати, шляхом викладення відповідного висновку про не укладення оспорюваного договору у мотивувальній частині відповідного судового рішення.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в Кодексі. Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Також Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»). Аналогічний висновок міститься в рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України».

Відтак, з врахуванням вищенавених положень дані обставини не вважаються нововиявленими обставинами, а можуть бути підставою для перегляду відповідного судового рішення в касаційному порядку.

Частина 9 ст. 10 ЦПК України визначає, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так відповідно до ч. 5 ст. 366 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами у разі, якщо така заява подана до суду після закінчення строку, визначеного частиною другою статті 363 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного вище суд приходить до висновку що, подана ОСОБА_1 заява не може бути розглянута в порядку перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, а тому у відкритті провадження за такою слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 186, 353-355, 361, 423-425, 427 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті провадження за заявою заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільків Галина Михайлівна про перегляд рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.06.2018 року в справі №466/9364/17 за нововиявленими обставинами.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя: О. І. Баєва