Справа № 539/3103/22
Провадження № 2/539/98/2023
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2023 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.,
за участю секретаря Джадан І.В.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа Комунальне підприємство «Лубенське МБТІ» про визнання незаконним і скасування пункту рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, усунення перешкод в користуванні майном, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому та членам його сім`ї належить на праві спільної власності двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Відповідачці ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 , виданого 8 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Лубенської міської ради, рішення № 369 від 26 листопада 2008 року (взамін договору дарування від 22 червня 2005 р. виданого приватним нотаріусом Галич Н.М., Лубенського міського нотаріального округу. Зареєстровано в реєстрі за № 2155). Під їхніми з відповідачкою квартирами знаходиться нежиле приміщення полу-підвал над яким розташована частина його квартири де проходять комунікації, зокрема, каналізаційні труби. У випадку пошкодження яких нечистоти можуть потрапити до полу-підвалу. Крім того, йому необхідно перевіряти стан підлоги зі сторони полу-підвалу, проводити ремонтні роботи, щоб підтримувати квартиру в належному санітарному стані, оскільки будинок знаходиться в аварійному стані, що без доступу до цього нежилого приміщення не можливо. В напів-підвалі відсутня будь-яка вентиляція, що теж негативно впливає на стан його підлоги. Раніше вони користувалися цим приміщенням спільно з ОСОБА_4 . Проте, відповідачка ОСОБА_4 згодом зачинила напів-підвал на замок, що повністю перешкоджає доступу до цього приміщення. На його прохання надати ключ, щоб заходити до нього з метою перевірки комунікацій, відповідає відмовою. З отриманих його представником документів йому стало відомо про те, що відповідачка ОСОБА_4 є власницею сусідської квартири АДРЕСА_3 , в тому числі і полу-підвалу, який раніше перебував у їх спільному користуванні. Лише в липні 2022 року йому стало відомо про те, що відповідачка 8 жовтня 2009 року оформила право власності на їх спільний полу-підвал, чим порушила його право на користування цим приміщенням.
Вважає, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 , видане ОСОБА_4 8 жовтня 2009 року Виконавчим комітетом Лубенської міської ради, рішення № 369 від 26 листопада 2008 року (взамін договору дарування від 22 червня 2005 р. виданого приватним нотаріусом Галич Н.М., Лубенського міського нотаріального округу. Зареєстровано в реєстрі за № 2155) є незаконним як правочин який не відповідає вимогам чинного законодавства.
Згідно архівного витягу із рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області від 27 липня 2005 р. № 196 «Про зняття з балансу Лубенського КЖЕУ житлових будинків» де у пункті №3 зазначено: «Керуючись п. 41 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 р. з метою збереження підвального приміщення площею 40 кв. м. по АДРЕСА_4 , передати його у власність безкоштовно ОСОБА_4 , яка проживає у квартирі над цим підвальним приміщенням». Згідно заяви ОСОБА_4 до виконавчого комітету Лубенської міської ради датована червнем 2005 р., де зазначено: «Враховуючи, те, що підвальне приміщення під моєю квартирою потребує капітального ремонту і може привести до руйнування будинку з метою його збереження прошу передати це підвальне приміщення мені у власність».
Вказує, що інші документи, на підставі яких було прийняте вищевказане рішення, не значаться. Тобто вони відсутні, виконавчому комітету не надавалися. Підставою для прийняття рішення була лише одна заява ОСОБА_4 .
Вважає пункт 3 рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради від 27 липня 2005 р. № 196 про передачу безкоштовно у власність відповідачу ОСОБА_4 підвального приміщення площею 40 кв. м. по АДРЕСА_4 незаконним, таким, що грубо порушує як його житлові права так і права власника квартири.
При приватизації підвального приміщення необхідна згода як його, так і всіх власників квартир житлового будинку. Такої згоди ні він, ні інші власники не давали.
Після приватизації квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_5 її власники змінювалися. Відповідачка ОСОБА_4 стала власником спочатку на підставі договору дарування від 22 червня 2005 р. виданого приватним нотаріусом Галич Н.М., Лубенського міського нотаріального округу. На той час за умовами договору дарування підвальне приміщення не входило до складу квартири АДРЕСА_3 . А потім виконавчий комітет Лубенської міської ради видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_2 , виданого відповідачу ОСОБА_4 8 жовтня 2009 року Виконавчим комітетом Лубенської міської ради, рішення № 369 від 26 листопада 2008 року (взамін договору дарування від 22 червня 2005 р. виданого приватним нотаріусом Галич Н.М., Лубенського міського нотаріального округу. Зареєстровано в реєстрі за № 2155), де вже з`явився підвал площею 39,0 кв. м.
З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач прохає суд визнати незаконним і скасувати пункт 3 рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 27 липня 2005 р. № 196 про передачу безкоштовно у власність відповідачу ОСОБА_4 підвального приміщення площею 40 кв. м. по АДРЕСА_4 . Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_2 , виданого відповідачу ОСОБА_4 8 жовтня 2009 року Виконавчим комітетом Лубенської міської ради, рішення № 369 від 26 листопада 2008 року (взамін договору дарування від 22 червня 2005 р. виданого приватним нотаріусом Галич Н.М., Лубенського міського нотаріального округу. Зареєстровано в реєстрі за № 2155). Право власності зареєстроване КП «Лубенське МБТІ» 08.10.2009 р., номер запису 8887 в книзі 68, реєстраційний номер нерухомого майна 2447206. Усунути перешкоди в користуванні напів-підвалом розташованим під квартирами АДРЕСА_5 (власник позивач ОСОБА_1 ) і АДРЕСА_3 (власник відповідач ОСОБА_4 ) в будинку АДРЕСА_4 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди в спільному користуванні цим нежилим приміщенням, наданням постійного безперешкодного доступу до нього.
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, прохали його задовольнити, позовні вимоги обґрунтовували обставинами викладеними в позові.
Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та зазначила, що вона вступила в права власності квартирою, яку її мама отримала від бабусі і подарувала їй. Квартира в поганому стані, провалювалась підлога. Вона зверталась в різні інстанції, однак нічого не вирішувалось. Вона звернулась, що б в рахунок компенсації їй надали напівпідвал. Рішенням міськвиконкому надано приміщення. Сусіди на це погодились, про що є підписи. Комунікацій ОСОБА_1 в її підвалі не було. Руйнувалась підлога, стіна було мокра. Вона не приватизувала, їй передали у власність. Сусіди про це знали. У позивача ніколи не було доступу до підвалу, ключі завжди знаходились в їх сім`ї, ще до передачі у власність. У позивача не має доступу до підвалу взагалі, і ніколи він його не мав. Позивач не ставив підпис під документами на проведення комунікацій в її квартирі. Чи давав ОСОБА_1 згоду на приватизацію вона не пам`ятає. 0,5-1 м. спірного напівпідвалу знаходиться під квартирою ОСОБА_1 . У позивача підлога ніколи не провалювалась. Вважає, що законно приватизувала, на підставі чинного на той момент законодавства.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 зазначив, що позивач не надав жодних доказів свого права користування підвалом. Позовна вимога про усунення перешкод в користуванні майном безпідставна, оскільки позивач не є власником чи користувачем підвалу. ОСОБА_1 самовільно пошкодив стіну, проник до приміщення ОСОБА_4 , приблизно рік тому, вона зверталась до поліції. Не надано доказів пошкодження майна позивача, що було підставою проникнення до підвалу. Не надав підтвердження, що вони мали доступ до підвалу. Державні органи видали свідоцтво, ОСОБА_4 ні до чого. Посилався на сплив строку позовної давності. В задоволенні позову прохав відмовити.
На адресу суду 10.03.2023 року надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_3 на позов в якому зазначено, що позивачем не надано жодного доказу того, шо він колись користувався напів-підвальним приміщенням разом з відповідачкою. З 2005 року ОСОБА_4 є єдиним власником та користувачем даного приміщення. Позивач, свідомо вводить суд в оману, що нібито в напів-підвальному приміщенні знаходяться комунікації, а саме: каналізаційні труби. Позивач не надав жодного доказу того, що підвальне приміщення мало статус зазначених в п. 41 Положення. Також відсутні докази того, що там знаходяться/знаходились будь-які мережі комунікацій, які б мали відношення до квартири позивача. Також і інші доводи позивача щодо відсутності додаткових документів у архівній справі та супутніх документів є безпідставними. Оскільки на момент оформлення/переоформлення правовстановлюючих документів відповідач діяв на підставі діючого законодавства України на момент оформлення. Позивач ґрунтує свої позовні вимоги також на підставі супровідного листа завідувача архівного сектору Н. Якименко від 21.12.22р., що нібито відсутні інші документи на підставі яких було прийнято вищевказане рішення. Вказує на те, що в даному супровідному листі вказано - «не значаться», тобто документи не відсутні а не «значаться». Відповідач не знає та не може знати терміни та порядок зберігання відповідних документів архівним сектором. Тобто на момент прийняття рішення Виконавчим комітетом Лубенської міської ради від 27 липня 2005 року № 196 були всі необхідні документи задля прийняття даного рішення. В разі порушення Виконавчим комітетом Лубенської міської ради норм чинного законодавства, інструкцій, тощо щодо оскаржуваного рішення, то відповідними контролюючими органами (комітетами) в т.ч. і міською прокуратурою були проведені відповідні перевірки та були відповідні висновки про те, в матеріалах справи відсутні такі дані. Крім того, після долучення до матеріалів справи заяви про збільшення позовних вимог - визнати незаконним і скасувати пункт 3 рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради..., позивач не врахував та порушив норми чинного законодавства. Оскільки Виконавчий комітет Лубенської міської ради - є суб`єктом владних повноважень, то щодо оскарження його дій, рішень або бездіяльності позивач повинен був звернутися з даною позовною вимогою до адміністративного суду, а не до суду загальної юрисдикції. Позивач вважає, що загальна площа квартири АДРЕСА_3 була незаконно збільшена за рахунок отримання у власність відповідачкою орієнтовною площею 39,31 кв.м.... зазначаючи, що власники квартири неодноразово змінювались, та проводилась перереєстрація Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Вказує, що відповідні Свідоцтва про право власності були оформленні згідно чинного законодавства та на підставі передбачених законом обставинах та внесені у відповідні реєстри. ОСОБА_6 з 2005 року, відкрито володіє та користується полу-підвалом, веде поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, зберігає свої особисті речі та членів своєї сім`ї, тощо. Надання права користування полу-підвалом, яке належить ОСОБА_6 на праві приватної власності є незаконним, оскільки право власності, а також право користування та розпоряджання належить відповідачу. Твердження позивача, що лише 05.07.2022 р. йому стало відомо про те, що ОСОБА_6 є власницею квартири АДРЕСА_3 , в тому числі і полу-підвалу, після отримання відповіді КП «Лубенське МБТІ» на відповідні запити, є не правдивими. Всі сусіди будинку АДРЕСА_4 та АДРЕСА_6 є свідками, що користувачем та власником полу-підвального приміщення є ОСОБА_6 , про що і сам підтверджує в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. На підтвердження того, що полу-підвальне приміщення перебувало у спільному користуванні позивач докази не надав, з підстав їх відсутності. Тому посилання позивача ст.ст. 257, 261 ЦК України (позовна давність та перебіг позовної давності) є не доведеним, а звернення з захистом прав позивача в межах строку позовної давності є незаконним. Крім того, позивач не звертався з відповідною заявою до суду щодо поновлення строку для пред`явлення позову. Вказує, що звернення позивача з даним позовом направлено до суду не задля захисту прав позивача, а задля порушення та позбавлення прав ОСОБА_6 , а саме позбавлення її права власності на нерухоме майно та особистого майна.
Представник відповідача виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Євтушевський М.О. в судовому засіданні 05.04.2023 року позовні вимоги визнав та зазначив, що п. 3 рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 27.07.2005 року №196 суперечить ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та дійсно підлягає скасуванню.
В подальшому судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов в частині скасування п. 3 рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 27.07.2005 року №196 визнає, в іншій частині позовних вимог покладається на розсуд суду.
Представник третьої особи КП «Лубенське МБТІ» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, покладається на розсуд суду. В судовому засіданні 17.05.2023 представник третьої особи ОСОБА_7 пояснив, що приміщення напівпідвалу більше за квартиру ОСОБА_4 та виходить за її розміри, а значить виходить до сусідів, близько 1 метра більше ніж квартира відповідача.
В подальшому представник третьої особи КП «Лубенське МБТІ» в судове засідання не з`явився, надав суду лист з проханням розглядати справи за його відсутності, покладається на розсуд суду.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 30 січня 2003 року належить квартира АДРЕСА_1 . (а.с. 12)
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.10.2022 року відповідачу ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 , 08.10.2009, Виконавчий комітет Лубенської міської ради належить квартира АДРЕСА_2 , загальна площа 77,1 кв.м., житлова площа 32,0 кв.м.. (а.с. 15-16)
Відповідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 08.10.2009, виданого виконавчим комітетом Лубенської міської ради ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_2 , загальна площа 77,1 кв.м., житлова площа 32,0 кв.м., квартира «А-1» 38,1 кв.м., підвал 39,0 кв.м.. Підстава: Рішення (взамін договору дарування від 22.06.2005 року виданого приватним нотаріусом Галич Н.М. Лубенського міського нотаріального округу. Зареєстровано в реєстрі №2155). Дата 26.11.2008. Номер:369. (а.с. 19)
Право власності відповідача зареєстроване КП «Лубенське МБТІ» 08.10.2009 р., номер запису 8887 в книзі 68, реєстраційний номер нерухомого майна 2447206, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.10.2009. (а.с. 20)
Згідно листа КП «Лубенське МБТІ» №151 від 13.10.2022 року відомості стосовно звернення ОСОБА_4 про видачу свідоцтва відсутні. (а.с. 26)
Відповідно Договору дарування квартири від 22.06.2005 року ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа 37,7 кв.м., житлова площа 32,0 кв.м. (а.с. 51-52)
Згідно Архівного витягу із рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області від 27.07.2005 року № 196 «Про зняття з балансу Лубенського КЖЕУ житлових будинків», виконкомом міської ради вирішено керуючись п. 41 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 15.09.1992 р. з метою збереження підвального приміщення площею 40 кв.м. по АДРЕСА_4 , передати його у власність безкоштовно ОСОБА_4 , яка проживає у квартирі над цим підвальним приміщенням. (а.с. 97)
Підставою для прийняття вищевказаного рішення стала заява ОСОБА_4 у якій зазначено, що підвальне приміщення під її квартирою потребує капітального ремонту і може призвести до руйнування будинку з метою збереження прохає передати їй це підвальне приміщення у власність. (а.с. 98)
Згідно наданих матеріалів вбачається, що частина квартири позивача ОСОБА_1 розташована над підвальним приміщенням. (а.с. 104-112, 191)
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. (ст. 328 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року було встановлено, що положення ч. 1 ст. 1, положення п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так: 1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. 1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

В ст. 1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. (ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»)

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Виконавчий комітет Лубенської міської ради обґрунтував своє рішення Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15.09.1992 р. (далі Положення), що діяло на час прийняття рішення, зокрема пунктом 41 цього Положення.

Згідно п. 41 Положення не підлягають приватизації допоміжні приміщення жилих будинків, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку (приміщення теплопунктів, котельних, сміттєзбірників, колясочних, приміщення, через які прокладені мережі комунікації, а також приміщення, які використовуються для розміщення обслуговуючого будинок персоналу та складські приміщення). Власником перелічених приміщень після приватизації квартир будинку є товариство власників квартир. Вільні підвальні приміщення за згодою власників квартир будинку переобладнуються під кладові і передаються їм у власність безкоштовно у встановленому порядку.

Відповідно п. 2 Положення передачі у власність громадян підлягають квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму.

Проте, відповідачу ОСОБА_4 передано у власність підвальне не житлове приміщення.

Крім того, при прийнятті вказаного рішення грубо порушено процедуру його прийняття.

П. 16 Положення передбачено, що передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Проте, свідоцтво про право власності на підвал не видавалося, відповідно, не могло реєструватися.

Відповідно до п. 22 Положення, відомості про займані наймачем приміщення та їх площу наводяться згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються у державному підприємстві по обслуговуванню житла.

Разом з тим, інвентаризаційні документи до заяви ОСОБА_4 не додавалися. Тому, не зрозуміло, чому ОСОБА_4 передано приміщення підвалу площею 39,0 кв.м., тоді як площа її квартири складала 37,7 кв.м., які межі та розміри в натурі цього приміщення тощо.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що в зв`язку з тим, що у них не має доступу до підвалу де у них проходять комунікації вони не можуть робити ремонт, усувати аварії. Відповідач не дає доступу до підвалу. В квартирі не проживає. Вони просили у відповідачки про доступ до підвалу, однак вони не знали, що він приватизований. В травні 2022 року сталась аварійна ситуація, провалилась підлога у ванній разом з душовою кабінкою. Вони вскрили підвал, зайшли, поставили підпорки. Зараз знов зачинено. Вони не можуть обслуговувати свої комунікації. Після цього вони дізнались, що ОСОБА_4 власник підвалу. Два роки назад вже був замок. В квітні 2022 року останній раз була в підвалі. В 2022 році в квартирі ОСОБА_4 ніхто не проживав.

В судовому засіданні дослідженими матеріалами справи, а також поясненнями представника третьої особи ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 підтверджено, що частина приватизованого відповідачем ОСОБА_4 напівпідвалу, близько 1 метра знаходиться під квартирою АДРЕСА_5 , що належить позивачу ОСОБА_1 . Свідок також підтвердила, що у позивача маються перешкоди в користуванні напівпідвалом.

Також, суд бере до уваги те, що представник відповідача виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Євтушевський М.О. позов визнав та вказав, що п. 3 рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області від 27.07.2005 року № 196 «Про зняття з балансу Лубенського КЖЕУ житлових будинків», яким передано у власність ОСОБА_4 підвальне приміщення суперечить ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Хоча представник відповідача ОСОБА_3 і посилався на сплив строку позовної давності, однак ні від відповідача, ні від її представника суду заява ні усна, ні письмова не надходили.

Отже підстави для застосування позовної давності відсутні.

На підставі вищевикладеного, позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

При вирішення питання про розподіл судових витрат, суд при ухваленні рішення приходить до наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди ІІ групи.

Оскільки згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 являється інвалідом ІІ групи, відтак відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому суд вважає за необхідне судові витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа Комунальне підприємство «Лубенське МБТІ» про визнання незаконним і скасувати пункт рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, усунення перешкод в користуванні майном - задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати пункт 3 рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 27 липня 2005 р. № 196 про передачу безкоштовно у власність ОСОБА_4 підвального приміщення площею 40 кв. АДРЕСА_4 .

Визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_2 , виданого відповідачу ОСОБА_4 8 жовтня 2009 року Виконавчим комітетом Лубенської міської ради, рішення № 369 від 26 листопада 2008 року (взамін договору дарування від 22 червня 2005 р. виданого приватним нотаріусом Галич Н.М., Лубенського міського нотаріального округу. Зареєстровано в реєстрі за № 2155). Право власності зареєстроване КП «Лубенське МБТІ» 08.10.2009 р., номер запису 8887 в книзі 68, реєстраційний номер нерухомого майна 2447206.

Усунути перешкоди в користуванні полу-підвалом розташованим під квартирами АДРЕСА_5 (власник позивач ОСОБА_1 ) і АДРЕСА_3 (власник відповідач ОСОБА_4 ) в будинку АДРЕСА_4 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в спільному користуванні цим нежилим приміщенням, наданням постійного безперешкодного доступу до нього.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач - виконавчий комітет Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, , місце знаходження: Полтавської області, м. Лубни, вул. Я. Мудрого, 33.

Третя особа - Комунальне підприємство «Лубенське МБТІ», , місце знаходження: Полтавської області, м. Лубни, Володимирський майдан, 4/1.

Повне судове рішення складено 14.06.2023 року.

Суддя Т.Д. Бєссонова