Справа № 331/4506/22
Провадження № 2/331/352/2023
01 грудня 2023 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі :
головуючого судді: Антоненка М.В.
при секретарі: Байрамовій Д.А.
розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 , у період до 2009 року перебувала у близьких стосунках без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 - відповідачем по справі
Від цих відносин сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.
Позивачка ОСОБА_1 спільно з відповідачем не проживала, останній будь-якої участі в утриманні вихованні народженої дитини не приймав, тому вона звернулась до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 .
25.12.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області розглянуто цивільну справу 2-7041/09 та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 .
Починаючи з народження, дитина ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини ОСОБА_2 з самого народження сина і по теперішній час мешкає окремо, життям дитини не цікавиться, ніяким чином не приймає участі в його вихованні та утриманні, має значну заборгованість по аліментам.
З початком воєнної агресії з боку РФ у 2022 році позивачка разом із сином виїхала до Угорщини, м. Будапешт, де наразі вони і знаходиться, станом на теперішній час.
В Угорщині Позивачка винаймає житло (проживає спільно зі своєю сестрою ОСОБА_6 ), має постійну роботу, гарний дохід, дитина відвідує школу, спортивні заняття.
Разом із цим, перебуваючи за кордоном, позивачка постійно зіштовхується з бюрократичними питаннями, що стосуються дитини, коли державні органи Угорщини запитують письмову згоду батька (відповідача по справі) на будь-яку дію (реєстрація місця проживання дитини, влаштування її до школи, подорожі з дитиною, тощо), але з яким у неї навіть немає зв`язку, батько повністю самоусунувся з її життя та життя дитини.
За весь період життя дитини, з 2009 року по теперішній час, відповідач не виявляв взагалі будь-якої уваги до дитини, не цікавився її інтересами та не надавав ніяких грошових коштів на утримання та виховання дитини.
Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25.08.2022 року виданим старшим державним виконавцем відділу рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Півіденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 25.08.2022 року складає 98 972 грн., жодного разу погашення боргу не відбувалось.
Отже, відповідач вже досить тривалий час не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, не проявляє відносно сина материнської уваги та турботи, коштів на утримання дитини не надає, тобто - свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.
Хоча ані позивачка, ані її родичі ніколи не перешкоджали відповідачу ОСОБА_2 в можливості контактувати з дитиною, можливість для відвідування відповідач завжди мав. Але, Він ніколи навіть не виявляв такого бажання.
Таким чином, свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_4 є підставою для позбавлення його батьківських прав, згідно положень чинного законодавства.
Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18.05.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16.08.2023 року.
Органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району 01.11.2023 р. надано суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У висновку органу опіки зазначено наступне.
Відповідно до позовної заяви та документів, доданих до матеріалів справи, встановлено, що батьки неповнолітнього. ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , перебували у близьких стосунках без реєстрації шлюбу. Позивач не проживала з відповідачем. Від цих відносин мають спільну дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 визнав батьківство, що підтверджується свідоцтвом про народження (серія НОМЕР_1 видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області 23.07.2019). ОСОБА_2 будь якої участі в утриманні та вихованні дитини не приймав. 25.12.2009 рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_4 , 2009 року народження. За весь період життя дитини, з 2009 року по теперішній чає, батько не виявляв взагалі будь-якої уваги до дитини, не цікавився її інтересами та не надавав ніяких грошових коштів на утримання та виховання дитини. Мати дитини, ніколи не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною, батько завжди мав можливість відвідувати сина, але ніколи навіть не виявляв такого бажання.
З початку повномасштабного вторгнення рф на територію України у 2022 році позивач разом з сином виїхала до м. Будапешт, Угорщина, де знаходиться по теперішній час. В м. Будапешт позивачка винаймає житло, має роботу, гарний дохід, дитина відвідує школу, спортивні заняття. Перебуваючи за кордоном, позивач постійно стикається з бюрократичними питаннями, що стосуються дитини, коли державні органи Угорщини запитують письмову згоду батька на будь-яку дію (реєстрація місця проживання дитини, влаштування до навчального закладу, подорожі тощо). Зв`язок з батьком. ОСОБА_2 у позивачки відсутній. Відповідач вже досить тривалий час не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, не проявляє відносно сина уваги та турботи.
За інформацією Бердянської загальноосвітньої школи № 9 Бердянської міської ради Запорізької області від 21.08.2023 № 37 та від 25.08.2023 № 40, ОСОБА_4 ,- ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в даному закладі з 3-го класу. Батько дитини, ОСОБА_2 , контакту зі школою не підтримує, з адміністрацією школи, класним керівником та вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує.
Згідно розрахунку від 05.07.2023 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.07.2023 становить 112 931, 00 гри (виданий відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Згідно довідки від 29.08.2023 спортивної асоціації «Спортивна академія Невеньї» неповнолітній ОСОБА_4 , 2009 року народження, в м. Будапешт є спортсменом даної асоціації, з 2022 року регулярно відвідує тренування, щомісячні внески сплачує його маги ОСОБА_8 .
Згідно довідки з місця навчання від 14.09.2022, виданої Сент Іштван двомовна загальноосвітня школа з угорською та англійською мовою навчання, ОСОБА_9 навчається в цьому навчальному закладі з 01.09.2022 року.
ОСОБА_7 надала копії довідки про доходи з її місця роботи, згідно якої дата початку правовідносин 20.01.2020 року; та копію договору оренди, який набирає чинності з 24.03.2022 та діє до 24.03.2024 року.
На судовому засіданні, яке відбулось 16.08.2023, були присутні позивач - ОСОБА_7 , неповнолітній ОСОБА_4 , 2009 року народження. ОСОБА_7 наполягала на своєму позові, з її слів, батько дитини. ОСОБА_2 , пропав з поля зору коли дитині було приблизно 8 місяців. Одного разу був присутній на засіданні суду по аліментах. ОСОБА_7 вважає, що батько, ОСОБА_2 , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та повністю самоусунувся від їх виконання.
Судом заслуханий неповнолітній, ОСОБА_4 , 2009 року народження, який повідомив, що батька він навіть не знає, жодної допомоги від батька не було, наразі проживає з матір`ю в м. Будапешт, навчається в угорській школі. ОСОБА_4 , 2009 року народження, не заперечує проти позбавлення батьківських прав його батька ОСОБА_2 .
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 04.10.2023, батьки не були присутні. Позивач ОСОБА_7 наразі перебуває за межами України. Відповідач, ОСОБА_2 , місце його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце його проживання невідоме.
Комісія розглянула позовну заяву, додатки до неї, врахувала пояснення матері ОСОБА_7 , неповнолітнього ОСОБА_4 , 2009 року народження, та свідків, які були заслухані під час судового засідання, 16.08.2023.
Комісія не володіє інформацією про місце проживання та перебування батька, ОСОБА_2 , чоловік має реєстрацію місця проживання (згідно інформації, яка зазначена в позові) на тимчасово окупованій території, тому викликати та повідомити про засідання комісії та заслухати думку ОСОБА_2 з вказаного питання не виявляється можливим.
Законом України від 26.01.2016 № 936-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту дітей та підтримки сімей з дітьми» було внесені зміни до Закону України «Про охорону дитинства», зокрема введені поняття та визначення: «забезпечення найкращих інтересів дитини» з урахуванням загальноприйнятих міжнародних норм.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», «забезпечення найкращих інтересів дитини» передбачає дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, етану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку й рівня розвитку, що може її висловити.
Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність з створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення Інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень житія, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку.
У постанові Верховного Суду України від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17 викладена правова позиція відповідно до якої ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють Інтересу до її внутрішнього світу; не створюють для отримання нею освіти.
Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїх обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у крашу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
При вирішенні питання позбавлення батьківських прав визначальним с ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. ОСОБА_2 перебуває на тимчасово окупованій території, зв`язок з ним відсутній, його думка не відома, в тому числі не відомо чи знає він про судовий розгляд питання щодо позбавлення його батьківських прав.
Наразі не встановлено обставин, які б свідчили про те, що батько ОСОБА_2 не бажає спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні.
Та обставина, то на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.
У постанові Верховного Суду України від 03.03.2021 року у справі № 404/4279/17, зазначено, що відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, наявність перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, заперечення відповідачем проти позбавлення батьківських прав та вчинення ним активних дій, спрямованих на підтримку відносин із дитиною, є підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Сама по собі несплата аліментів при демонстрації інтересу до збереження сімейних стосунків із дитиною не свідчить про невиконання відповідачем батьківських обов`язків мірою, достатньою для позбавлення його батьківських прав та розриву сімейних зв`язків із дитиною.
Згідно позиції Верховного Суду України та нормативно-правового обгрунтування, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків з урахуванням її характеру, а також інших конкретних обставин відмовити в задоволені позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батька.
За результатами розгляду питання комісія з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району прийняла рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, дослідивши документи, врахувавши пояснення матері неповнолітнього, відсутність батька та неможливість з`ясувати його думку вказаного питання, та враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації, керуючись частинами 4, 5 статті 19. статтями 155, 16 Сімейного кодексу України, дійшла висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Біліченко О.О. в режимі відеоконференції позов підтримали, наполягали на задоволенні позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи за його відсутності не надав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Про дату, час та місце судового засідання відповідач був повідомлений в установленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ч.1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідача.
Представник третьої особи органу опіки та піклування в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечувала з підстав, викладених у висновку від 01.11.2023 р. про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_10 та ОСОБА_2 . (а.с.11)
25.12.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області розглянуто цивільну справу 2-7041/09 та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_4 , що підтверджується виконавчим листом (справа № 2-7041/09).(а.с.12,13)
Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25.08.2022 року виданим старшим державним виконавцем відділу рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Півіденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 25.08.2022 року складає 98 972 грн. (а.с.58)
Статтями 76,81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_12 пояснили суду, що починаючи з народження, дитина ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини ОСОБА_2 з самого народження сина і по теперішній час мешкає окремо, життям дитини не цікавиться, ніяким чином не приймає участі в його вихованні та утриманні. З початком воєнної агресії з боку РФ у 2022 році позивачка разом із сином виїхала до Угорщини, м. Будапешт, де наразі вони і знаходиться, станом на теперішній час.
Згідно ч.-ч. 1,2 статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Судом, в порядку ст.232 ЦПК України, в присутності матері ОСОБА_1 було допитано неповнолітнього ОСОБА_4 , який підтвердив суду, що свого батька ОСОБА_2 він ніколи не бачив, не спілкувався з ним, жодної допомоги на утримання від батька не було. В даний час він разом з матір`ю проживає в м. Будапешт, навчається в угорській школі. Він не заперечує проти позбавлення батьківських прав його батька ОСОБА_2 .
У статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.
Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.
Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією.
Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району у висновку від 01.11.2023 р. про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вказав: «При вирішенні питання позбавлення батьківських прав визначальним с ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. ОСОБА_2 перебуває на тимчасово окупованій території, зв`язок з ним відсутній, його думка не відома, в тому числі не відомо чи знає він про судовий розгляд питання щодо позбавлення його батьківських прав. Наразі не встановлено обставин, які б свідчили про те, що батько ОСОБА_2 не бажає спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні.»
Згідно з ч.-ч. 5,6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що дійсно відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_13 , про що свідчить той факт, що тривалий час відповідач не бачив дитину, не спілкується з нею, добровільно не надає будь-якої допомоги на утримання дитини, не проявляє інтересу до життя дитини, її здоров`я та розвитку, про що зазначив позивач у своєму позові та безпосередньо у судовому засіданні, та це не спростовано відповідачем. У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дитини, відповідач не вживає будь-яких дій щодо забезпечення та виховання доньки.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдужливо ставиться до сина, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач тривалий час не виявляє до сина батьківського піклування, не відвідує його, долею сина не цікавиться, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до положень ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 992,4 грн.
Керуючись ст. ст. 164, 180, 181, 182, 191 СК України ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надіслати до Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеси).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя М.В. Антоненко