справа № 760/5387/22
провадження № 22-з/824/1269/2023
головуючий у суді І інстанції Кушнір С.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2023 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови у справі за апеляційною скаргою Національного авіаційного університету на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 1 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного авіаційного університету, третя особа: ректор Національного авіаційного університету Луцький Максим Георгійович про визнання незаконним і скасування наказу,
У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного авіаційного університету, третя особа: ректор Національного авіаційного університету Луцький М.Г. про визнання незаконним і скасування наказу, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ ректора Національного авіаційного університету від 20 січня 2022 року №60/ст «Про відрахування» та стягнути на користь позивача судові витрати.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 1 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до Національного авіаційного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ректор Національного авіаційного університету Луцький М.Г. про визнання незаконним і скасування наказу задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник Національного авіаційного університету - Сеньок О.А. звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2023 року апеляційну скаргу Національного авіаційного університетузадоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 1 червня 2023 року змінено в частині мотивів та підстав задоволення вимог позову, викладено їх у редакції цієї постанови.

4 жовтня 2023 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Климків Л.Я. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених заявником на правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 38 517,70 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 повідомив суд, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу, орієнтовно складає 1 000 євро (у гривневому еквіваленті). На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги ОСОБА_1 надав наступні документи: договір про надання правової допомоги від 6 липня 2022 року; додаток № 3 від 17 липня 2023 року до договору про надання правової допомоги від 6 липня 2022 року; акт приймання-передання наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 6 липня 2022 року і додатку № 3 до нього від 17 липня 2023 року; докази направлення заяви про ухвалення додаткового рішення із додатками іншій стороні.

20 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника НАУ - адвоката Сеньок О., в якому вона просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови.

Вказує, що згідно інформації з відкритих інтернет джерел, вартість правової допомоги адвоката щодо супроводження справи в суді в середньому складає від 800 грн до 1 500 грн за годину роботи, в залежності від складності справи, об`єму наданих послуг тощо. Враховуючи складність справи, стадію її розгляду (лише апеляційна інстанція), дистанційну роботу адвоката в даній справі, та виходячи з середньої ринкової вартості адвокатських послуг, розмір відшкодування витрат позивача в даній справі на правову допомогу надмірно завищений. Звертає увагу, що НАУ є державною установою, яка фінансується з державного бюджету України, тому витрати сторони позивача пов`язані з розглядом справи мають бути співмірними, реальними та необхідними.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Євстіфєєв М.І. просив задовольнити заяву та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у зазначеному у заяві розмірі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Колегія апеляційного суду вирішуючи заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Климків Л.Я. про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу дійшла наступного висновку.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

У відповідності до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Встановлено, що 4 жовтня 2023 року до Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Климків Л.Я. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених заявником на правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 38 517,70 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 повідомив суд, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу, орієнтовно складає 1 000 євро (у гривневому еквіваленті). На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги ОСОБА_1 надав наступні документи: договір про надання правової допомоги від 6 липня 2022 року; додаток № 3 від 17 липня 2023 року до договору про надання правової допомоги від 6 липня 2022 року; акт приймання-передання наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 6 липня 2022 року і додатку № 3 до нього від 17 липня 2023 року; докази направлення заяви про ухвалення додаткового рішення із додатками іншій стороні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 для захисту своїх інтересів, звернувся до АО «АКСОН ПАРТНЕРЗ» з метою отримання професійної правничої допомоги.

6 липня 2022 року між ОСОБА_1 та АО «АКСОН ПАРТНЕРЗ» укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого АО «АКСОН ПАРТНЕРЗ» зобов`язалось надати позивачу ОСОБА_1 юридичні послуги та правову допомогу.

Згідно з пунктом 3.1.1 договору про надання правової допомоги, гонорар за правову допомогу, порядок його обчислення та сплати визначаються сторонами одночасно з погодженням конкретних завдань та обсягу правової допомоги відповідно до пункту 1.2 договору.

У свою чергу, пунктом 1.2 договору встановлено, що сторони погоджують конкретні завдання, обсяг правої допомоги, а також умови її надання, умови оплати правової допомоги за допомогою електронної пошти або в окремих додатках до договору.

У пункті 3 додатку № 3 до договору сторони погодили наступний порядок сплати гонорару:

гонорар у визначеній сумі підлягає сплаті винятково у разі ухвалення судом апеляційної інстанції рішення на користь позивача (яким вважається постанова, якою рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 1 червня 2023 року залишено без змін, змінено чи скасовано із ухваленням нового рішення про повне або часткове задоволення позову);

у разі ухвалення судом апеляційної інстанції рішення на користь позивача сторони протягом 2 днів з дня ухвалення такого рішення складають і підписують акт приймання-передання наданих послуг, який містить, зокрема, детальний опис наданих послуг під час надання правової допомоги.

Детальний опис послуг, наданих адвокатом у ході надання правової допомоги, визначений на підставі акта приймання-передання послуг від 3 жовтня 2023 року, є наступним:

вивчення та аналіз матеріалів справи № 760/5287/22, зокрема документів щодо розгляду справи у суді першої інстанції та апеляційної скарги (4 год. 20 хв.); підготовка відзиву на апеляційну скаргу (5 год. 10 хв.); підготовка довіреності та клопотання про її посвідчення (15 хв.), що в загальному становить 9 год. 45 хв.

Відповідно до п. 4 акта приймання-передання послуг від 3 жовтня 2023 року вартість послуг підлягає сплаті замовником на користь виконавця безпосередньо на підставі цього акта у порядку та строки, визначені п. 3 додатку № 3. Так, гонорар підлягає сплаті протягом 1 року після підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц роз`яснено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п. 44 постанови).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20 серпня 2020 року в справі № 910/3437/19).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Наведена правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі 305/1042/16-ц та інших.

20 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу від представника НАУ - адвоката Сеньок О., в якому вона просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вказує, що на відповідача, як на орган державної влади, який фінансується за рахунок Державного бюджету, покладення таких витрат є надмірним тягарем, який не співмірний з наданими послугами адвоката.

Зазначає, що виходячи з середньої ринкової вартості адвокатських послуг, розмір відшкодування витрат позивача в даній справі на правову допомогу надмірно завищений.

Колегія апеляційного суду приймає такі заперечення до уваги з урахуванням наступного.

Так, у позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу позиції сторони позивача не змінювалися. Аргументи представника позивача, викладені в позовній заяві, що подавалась до суду першої інстанції, а також ті, що викладались в відзиві на апеляційну скаргу є практично аналогічними.

Також апеляційний суд погоджується з доводами представника НАУ - адвоката Сеньок О. про те, що заявлені ОСОБА_1 витрати на правову допомогу не відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору з урахуванням складності справи.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19).

Колегія апеляційного суду бере до уваги ту обставину, що покладення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38 517,70 грн на НАУ, як орган державної влади, який фінансується за рахунок Державного бюджету, є надмірний тягар, який не співмірний з наданими послугами адвоката.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із запереченнями представника НАУ - адвоката Сеньок О. про невідповідність заявлених стороною позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38 517,70 грн вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, апеляційний суд також враховує, що за результатами розгляду апеляційної скарги НАУ, постановою Київського апеляційного суду від 3 жовтня 2023 року апеляційну скаргу НАУ задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 1 червня 2023 року змінено в частині мотивів та підстав задоволення вимог позову, викладено їх у редакції цієї постанови.

Так, задовольняючи частково апеляційну скаргу, колегія апеляційного суду фактично не погодилась із доводами позову та висновком суду першої інстанції про те, що ані ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» безпосередньо, а ні весь Закон в цілому, не містять такої підстави для відрахування здобувача освіти, як «за порушення навчальної дисципліни і правил внутрішнього розпорядку вищого закладу освіти», а отже визнала частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги НАУ, тому витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Взявши до уваги доводи (заперечення) представника НАУ - адвоката Сеньок О. щодо розміру витрат на правову допомогу, зважаючи на складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), критерію розумності їх розміру, а також з урахуванням розміру задоволених позовних вимог колегія суддів дійшла висновку, що справедливим і співмірним буде зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у Київському апеляційному суді, до 10 000 грн.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового стягнення з НАУ на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у апеляційному суді задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Національного авіаційного університету () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу адвоката у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Додаткова постанова набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба