ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5631/23 Справа № 172/998/22 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року в цивільній справі номер 172/998/22 за позовом Органу опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , 2014 року народження, ОСОБА_2 , 2019 року народження до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року до Васильківського районного суду Дніпропетровської області звернувся Орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що матір`ю малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 . Батько дітей записаний відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері. Вже тривалий період родина ОСОБА_4 перебуває на постійному соціальному супроводі КЗ «Центр надання соціальних послуг» Васильківської селищної ради. Сім`я проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка не приділяє належної уваги своїм дітям, не забезпечує належні умови для їх проживання, схильна до зловживання алкогольними напоями. Згідно з рекомендаціями Служби у справах дітей відповідачка пройшла курс лікування від алкогольної залежності, але зловживання алкоголем не припинила. Відповідачка має психічні розлади, але за консультацією до лікаря-психіатра не зверталася станом на поточний період. На час подання позову до суду відповідачка проживала зі співмешканцем ОСОБА_5 , вони систематично вживають алкогольні напої і залишають дітей без догляду дорослих.

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується негативно, зловживає алкоголем, присутні постійні сварки між відповідачкою та її співмешканцем, на відповідачку періодично надходять скарги на її поведінку щодо неналежного виконання нею своїх батьківських обов`язків.

Згідно з актами обстеження умов проживання від 29.09.22 року, 11.10.22 року, 27.10.22 року під час візитів служби у справах дітей у будинку було брудно, не було запасу продуктів харчування та звареної їжі, діти не забезпечені посезонним одягом і взуттям.

Малолітній ОСОБА_1 відповідно до характеристики, наданої адміністрацією Васильківської гімназії, залишений на повторний курс навчання в 1 класі. Дитина засвоює матеріал на початковому рівні, прагнення вчитися у нього відсутнє, матір не приділяє достатньої уваги навчанню і вихованню сина.

Враховуючи ситуацію, що склалася, комісія з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Васильківської селищної ради прийняла рішення про негайне відібрання у матері ОСОБА_3 її малолітніх дітей.

Позивач просив суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року у задоволенні позову Органу опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1 , 2014 року народження, ОСОБА_2 , 2019 року народження, до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився Орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним в зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

При винесенні судового рішення суд формально зазначив покази свідків та докази з боку позивача, але постановляючи рішення, взяв до уваги лише докази з боку відповідачки, що стало підставою для винесення необґрунтованого рішення в частині позбавлення батьківських прав.

Вважає, що з наданих пояснень свідків встановлено, що відповідачка як мати не приділяє належної уваги дітям, не забезпечує належні умови для їх проживання, безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, схильна до зловживання алкогольними напоями, має психічні розлади але за консультацією до лікаря-психіатра не звертається; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти.

В даному випадку, якщо діти будуть проживати з відповідачкою, їх здоров`я та життя будуть перебувати під загрозою.

Мати тільки створила для суду ілюзію свого виправлення у ставленні до дітей, покращення своїх умов проживання так як на протязі тривалого часу, коли діти ще проживали з нею, цього не робила і не намагалась робити.

Від відповідачки ОСОБА_3 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони та третя особа в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України.

14 червня 2023 року представник позивача ОСОБА_6 подав на електронну пошту суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача (а.с. 98).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю не з`явившихся осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 15).

Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_3 від 29.09.22 року, 11.10.22 року, 27.10.22 року відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі співмешканцем ОСОБА_5 та дітьми ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Санітарний стан будинку незадовільний, діти не забезпечені окремими спальними місцями, відсутній сезонний одяг і взуття, не було продуктів харчування та звареної їжі. Взаємовідносини у сім`ї складні, виникають сварки і конфлікти. Зі слів ОСОБА_3 дохід сім`ї складає 5000,00 грн (а.с. 9, 10, 11).

З актів обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_3 від 26.01.23 року, 17.02.23 року видно, що відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В цьому ж будинку проживає матір відповідачки - ОСОБА_12 і неповнолітній брат ОСОБА_13 , 2008 року народження. Санітарний стан в будинку незадовільний, в будинку триває ремонт, в приміщенні холодно і брудно, розкидані речі та одяг, будинок відключений від газопостачання за несплату, запасу дрів немає, запас продуктів харчування є, але невеликий, донька відповідачки не має окремого спального місця, тому спить з матір`ю. взаємовідносини в сім`ї складні, діти перебувають на теперішній час в патронатній родині (а.с. 49,61).

Рішенням виконавчого комітету Васильківської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 14.11.2022 року №178 у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрано у матері ОСОБА_3 та тимчасово влаштовано у родину патронатного вихователя ОСОБА_15 (а.с. 21-21зв.).

У 2022 році ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» з діагнозом: «Психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності» (а.с. 8-8зв.).

14.11.2022 року ОСОБА_3 звернулася до КП «Васильківська ЦРЛ» Васильківської селищної ради на консультацію до лікаря психіатра, з нею проведена психотерапевтична бесіда, надані рекомендації, призначене амбулаторне лікування. ОСОБА_3 взята на консультативний облік психіатра, оскільки лікаря нарколога у лікарні немає (а.с. 20).

На підтвердження свого сімейного та матеріального стану ОСОБА_3 надала суду свідоцтво про укладення шлюбу з ОСОБА_16 , 1997 року народження, банківську виписку з рахунка чоловіка, з якої вбачається, що чоловік надає матеріальну допомогу дружині (а.с. 70, 69).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позову.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися в повному обсязі не можна.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (§ 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (§ 58).

У статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначенаш необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_2 , їх матір`ю є ОСОБА_3 . Батько дітей записаний відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (§ 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Доводи апеляційної скарги про безвідповідальність відповідачки до виконання батьківських обов`язків та відсутність її виправлення у ставленні до дітей не можуть свідчити про безумовне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків, оскільки поведінка відповідачки змінилась, вона звернулася за медичною допомогою у зв`язку з її психічним станом, пройшла курс лікування, у неї змінився сімейний та матеріальний стан (а.с. 20, 69, 70).

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Разом з тим, оскільки в судовому засіданні встановлено, що раніше до відповідачки ОСОБА_3 не застосовувалося попередження про необхідність змінити своє ставлення до дитини, апеляційний суд вважає за необхідне попередити відповідачку ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання й утримання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та покласти на Орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції, доповнивши мотивувальну та резолютивну частину наведеним вище змістом.

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області задовольнити частково, рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2023 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення наступним змістом.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання й утримання малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Покласти на Орган опіки та піклування Васильківської селищної ради Дніпропетровської області контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 15 червня 2023 року.

Суддя: