ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4868/23 Справа № 199/8847/22 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гурського В.С. на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Спаї В.В. у м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 14 березня 2023 року) у цивільній справі №199/8847/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що 19 листопада 2021 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею. ОСОБА_1 отримує дохід не офіційно та не надає їй матеріальної допомоги, а єдиним доходом позивача є щомісячна соціальна допомога.

Просила стягнути із відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на своє утримання до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2023 рокустягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 4 000,00 грн. починаючи з 21 листопада 2022 року і до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині суми стягнутих із відповідача аліментів на користь ОСОБА_2 до 500 грн. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема посилається на те, що відповідач не має змоги сплачувати позивачу аліменти на її утримання у розмірі 4 000 грн., коли його дохід складає всього 6 800,00 грн. Крім того за рішенням суду він сплачує аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі 6 000 грн. та має заборгованості перед фінансовими установами. Зазначав, що відповідач визнав позов у повному обсязі через свою юридичну необізнаність та не зміг належним чином оцінити всі обставини справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною в силу положень ч.6 ст. 19 ЦПК України та розглядається в спрощеному порядку, а ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, виходячи із того, що ціна позову визначена сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців (стаття 176 ч.1п.3 ЦПК України), розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач має право на утримання від чоловіка, який є батьком їхньої спільної дитини, до досягнення дитиною трьох років, проте, вказаного обов`язку не виконує, відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси іншої осіб, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача.

Із такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитись у повній мірі з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 19 листопада 2021 року перебувають у шлюбі та є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно зі довідкою від 09.09.2022 року ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_3 мешкають за адресою АДРЕСА_1 .

Також в матеріалах справи наявна довідка про те, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_4 з 13 лютого 2023 року на посаді майстра з діагностики та налагодження електронного устаткування автомобільних засобів з окладом 6 800,00 грн..

Відповідно до частини першої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно з частиною другою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що на час розгляду справи шлюб між сторонами не розірваний, дитина проживає з матір`ю.

Частиною четвертою статті 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Виходячи зі встановлених на підставі поданих сторонами доказів фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача на її утримання до досягнення дитиною трьох років, однак визначаючи розмір таких аліментів не врахував матеріального становища відповідача.

Зокрема, судом встановлено, що ОСОБА_1 має щомісячний дохід 6 800,00 грн., тобто стягнутий судом першої інстанції розмір аліментів більше ніж у половину перевищує його дохід. Крім того, на розгляді в суді апеляційної інстанції перебуває цивільна справа між тими ж сторонами щодо стягнення з батька аліментів на утримання дитини у розмірі 6 000 грн.

Так ст. 128 КЗпП України («Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати») передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У ч.1 ст. 84 ЦПК України зазначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Доказів того, що відповідач має інші доходи, які б давали можливість виплачувати аліменти на утримання дружини в визначеному судом першої інстанції розмірі, матеріали справи не містять.

Отже суд першої інстанції не врахував розмір заробітної плати відповідача при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дружини, що є підставою для зміни розміру стягнутих аліментів на користь позивача до 1700 грн..

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції не виконав свого обов`язку, визначеного законом, повно, всебічно й об`єктивно не з`ясував всіх обставин справи, не надав їм належної оцінки, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні у частині розміру стягнути аліментів.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову з урахуванням положень п.3 ч.1 ст. 176 ЦПК України складає менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382 ,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гурського В. С. задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2023 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання, з «4 000 грн. « до « 1400 грн.».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: