ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/277/23 Справа № 183/5433/13 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року у справі за заявою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2021 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, зазначивши заінтересованими особами ОСОБА_1 , ПАТ «Українська інноваційна компанія», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А.

На обґрунтування заяви Фонд гарантування вкладів фізичних осіб посилався на те, що 23 лютого 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення у цивільній справі №183/5433/13-ц за позовом ПАТ «Український інноваційний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішення суду набрало законної сили та на виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист, відповідно до якого стягувачем є ПАТ «Український інноваційний банк».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. від 22 травня 2018 року відкрито виконавче провадження №56446834.

Станом на 01 жовтня 2021 року, за інформацією АСВП стягувачем зазначено ПАТ «Українська інноваційна компанія».

В той же час, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у відповідності з рішеннями Національного банку України здійснює процедуру ліквідації банку ПАТ «Український інноваційний банк», тобто, є єдиним та належним правонаступником зазначеного неплатоспроможного банку.

При цьому, заявник вказував, що внаслідок реєстраційних дій, вчинених з порушенням та всупереч чинному законодавству, ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набула ознак спеціальної правосуб`єктності фінансової установи, як правонаступника ПАТ «Український інноваційний банк».

Враховуючи наведене, у своїй заяві Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на приписи ст.442 ЦПК України, просив суд замінити стягувача у виконавчому провадженні №56446834 з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як спеціального суб`єкта державної установи, яка здійснює передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора АТ «Український інноваційний банк».

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ПАТ «Українська інноваційна компанія», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А., про заміну сторони виконавчого провадження.

Не погодившись з такою ухвалою, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким замінити стягувача у виконавчому провадженні №56446834 з ПАТ «Українська інноваційна компанія» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, як спеціального суб`єкта державної установи, яка здійснює передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження ліквідатора АТ «Український інноваційний банк», як неплатоспроможного банку, управління його майном (активами) та задоволення вимог кредиторів.

ПАТ «Українська інноваційна компанія», відповідно до ст.360 ЦПК України, подало відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість доводів скарги.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 23 лютого 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення у цивільній справі №183/5433/13 за позовом ПАТ «Укрінбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У відповідності до рішення суду, позовні вимоги ПАТ «Укрінбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрінбанк» заборгованість за кредитним договором №1107191 від 19 липня 2011 року в сумі 1 378 453,30 грн, яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 1 313 000,00 грн; заборгованість по процентам - 33 907,23 грн; пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за тілом кредиту - 19 663,09 грн; пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за процентами - 11 863, 98 грн; судові витрати у справі в сумі 3 441,00 грн, а всього - 1 381 894, 30 грн.

22 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. за заявою ПАТ «Українська інноваційна компанія» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56446834 за виконавчим листом №183/5433/13-ц від 17 квітня 2018 року, виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрінбанк» заборгованості за кредитним договором №1107191 від 19 липня 2011 року в сумі 1 378 453,30 грн та судових витрат у справі в розмірі 3 441,00 грн, а всього 1 381 894,30 грн.

31 липня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. винесено постанову у виконавчому провадженні №56446834, відповідно до якої змінена назва стягувача на ПАТ «Українська інноваційна компанія».

Також судом установлено, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» має аналогічний номеру ПАТ «Український інноваційний банк».

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що наразі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не може бути правонаступником прав та обов`язків банку, відомості щодо якого не внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною третьою статті 2 ЦПК України встановлено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: верховенство права; обов`язковість судового рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією цивільного процесу, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначених ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до приписів статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

За змістом цієї норми права суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою, відноситься до переліку осіб, визначених частиною другою статті 442 ЦПК України, та, що до заяви додано документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

У зв`язку із заміною боржника або стягувача відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, з огляду на що припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним боржником або стягувачем проводиться відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та норм ЦПК України за заявою заінтересованої особи зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього боржника або стягувача всі права та обов`язки у зобов`язанні, у тому числі, й право бути стороною виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні розуміють заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.

У своїй скарзі апелянт посилається на те, що невжиття заходів щодо здійснення правонаступництва ПАТ «Укрінбанк» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в рамках виконавчого провадження №56446834 з примусового виконання рішення суду створить не тільки передумови для подальшого виконання судового рішення на користь неналежного стягувача, а й стане перешкодою для виконання Фондом, покладених на нього спеціальним Законом функціональних повноважень щодо ліквідації АТ «Укрінбанк», управління його майном та задоволення законних вимог кредиторів в порядку та черговості, визначених вказаним Законом. При цьому, скаржник стверджує, що місцевий суд при неповно та всебічно з`ясованих обставинах справи дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з наступних підстав.

Згідно з частиною сьомою статті 104 ЦК України особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про банки і банківську діяльність» цей Закон регулює відносини, що виникають під час заснування, реєстрації, діяльності, реорганізації та ліквідації банків.

Як зазначено у частині першій статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку становить основну функцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який, на підставі статті 6 вказаного Закону, у межах своїх функцій та повноважень здійснює заходи щодо проведення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку, у тому числі, шляхом виконання плану врегулювання, здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

На підставі статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів тощо.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що на підставі постанови правління Національного банку України від 24 грудня 2015 року №934 ПАТ «Український інноваційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалено рішення від 24 грудня 2015 року №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

22 березня 2016 року правлінням Національного банку України на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Укрінбанк» ухвалено постанову №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк»», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалено рішення №385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

За результатами розгляду справи №826/1162/16 Окружним адміністративним судом м.Києва 16 березня 2016 року ухвалено постанову, яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року, про визнання розпорядчих актів правління Національного банку України незаконними та їх скасування.

Водночас, за результатами касаційного перегляду справи №826/1162/16 Верховним Судом України ухвалено постанову від 24 жовтня 2017 року про скасування зазначених рішень та ухвалене нове рішення про відмову в позові.

За результатами розгляду справи №826/5325/16 Окружним адміністративним судом м.Києва 29 квітня 2016 року ухвалено постанову, яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2016 року про часткове задоволення позову, а саме, про скасування зазначених розпорядчих актів та зобов`язання Національного банку України вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування ПАТ «Укрінбанк» в якості банківської установи, в обсязі та стані, який існував до прийняття оскаржуваної постанови.

Також районний суд установив, що процедура ліквідації ПАТ «Укрінбанк», як і виконавче провадження №56446834 не завершені.

Так, особливості ліквідації банків встановлюються Законом України «Про банки і банківську діяльність» (згідно з частиною четвертою статті 110 ЦК України).

Відповідно до частини сьомої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

У частині четвертій статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Аналіз зазначених законодавчих норм свідчить про те, що Законом України «Про банки і банківську діяльність» не передбачено правонаступництво банку у разі його ліквідації.

Норми спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять положень щодо визнання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб правонаступником банківської установи, у тому числі, у зв`язку з проведенням ліквідації останньої.

Отже, незалежно від того, чи проведена ліквідація банку, чи ні, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником банку у відповідності до положень чинного законодавства України, оскільки він здійснює лише владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 вересня 2020 року у справі №334/8020/18 (провадження №61-7616св20), від 20 жовтня 2020 року у справі №334/401/14 (провадження №61-11495св20), від 25 лютого 2021 року у справі №333/4351/18 (провадження №61-5924св20), від 02 червня 2022 року у справі №908/1174/17.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції мотивовано вважав, що відсутні підстави для задоволення заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони виконавчого провадження №56446834.

Водночас, такий висновок місцевого суду узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі №161/8815/13-ц (провадження №61-5736св22).

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що підставою для процесуального правонаступництва особи є встановлення наявності безпосередньо у неї правових підстав її наступництва у відповідних матеріальних правовідносинах (що водночас не було доведено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та встановлено районним судом під час прийняття оскаржуваного рішення в цій справі), а не сама по собі відсутність прав і обов`язків в особи-учасника справи, чи її вибуття із цих правовідносин.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, та не врахував при розгляді заяви висновки Великої Палати Верховного Суду по справі №925/698/19 щодо правового статусу ПАТ «Українська інноваційна компанія», колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки районний суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу та надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, в цілому зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова