ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Чернівці Справа № 721/638/14-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

секретар: Петранюк Ю.Т.,

заявник/стягувач: ОСОБА_1 ,

апелянт/боржник: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Проскурняка С.П., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, який був виданий на підставі рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 17.08.2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн до досягнення їх повноліття.

В обґрунтування підстав вказувала, що оригінал виконавчого листа було втрачено, на примусовому виконанні в ДВС такий не перебуває.

Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа у справі Путильського районного суду Чернівецької області №721/638/14-ц від 27.08.2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом прийнято рішення без достатньої правової підстави, оскільки відсутні докази та обставини щодо втрати оригіналу виконавчого листа.

Вказує, що заявником не заявлено клопотання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Провадження №22-ц/822/469/23

Крім того, посилається, що ОСОБА_2 як боржник не був повідомлений про розгляд заяви про видачу дубліката виконавчого листа, чим порушено його право.

На підставі наведеного просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просить ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення заяви суд першої інстанції керувався вимогами ст.431 та п.17.4 Перехідних положень ЦПК України й виходив з того, що оригінал виконавчого документа втрачено, відомостей про отримання виконавчого листа ОСОБА_1 після його повернення Путильським РВДВС відсутні.

З наведеним висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу неналежного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд заяви щодо видачі дублікату виконавчого листа, колегія суддів відзначає наступне.

Пунктом 17.4. розділу VIIІ «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Проте, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (п.47 рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України»; заява №19164/04).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (ч.1 ст.8 ЦПК України).

У ЦПК України законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції з підстави неналежного повідомлення в суді першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України).

Аналіз постанов Верховного суду підтверджує, що застосування п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України однакове, передбачуване та послідовне.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу.

Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2023 року судом першої інстанції було зареєстровано заяву ОСОБА_1 (т.2 а.с.1).

22.03.2023 року судом винесено оскаржувану ухвалу (т.2 а.с.6).

Відомостей про направлення боржнику повідомлення про призначення справи до розгляду та отримання ним такого в матеріалах справи не міститься, що спростовує обставини, викладені в ухвалі суду щодо належного повідомлення ОСОБА_2 .

Як наслідок, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена без повідомлення ОСОБА_2 про розгляд заяви щодо видачі дублікату виконавчого листа.

Щодо розгляду заяви по суті, то колегія суддів вказує таке.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Путильського районного суду Чернівецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовільнити частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Путильським РАЦС, актовий запис №31 від 03 вересня 2010 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн щомісячно до їх повноліття. Аліменти стягувати з 09 липня 2014 року. Допущено негайне виконання рішення по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць (т.1 а.с.24-26).

18.09.2014 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист у справі №721/638/14-ц зі строком пред`явлення до виконання до 09.09.2015 року (т.1 а.с.35).

10.05.20174 року начальником відділу Путильського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», ВП НОМЕР_1, зазначену постанову та виконавчий лист від 27.08.2014 року направлено ОСОБА_1 . Відомості про тримання останньою зазначених документів в матеріалах справи відсутні (т.2 а.с.3-4).

Згідно довідки Вижницького ВДВС у Вижницькому районі Чернівецької області від 15.03.2023 року виконавчий лист Путильського суду №2/721/157/2014 року від 27.08.2014 року про стягнення аліментів на її користь з ОСОБА_2 до відділу на виконання не надходив та на виконанні не перебуває (т.2 а.с.5).

З доданих до апеляційної скарги письмових доказів вбачається, що 13.04.2024 року заступником начальника Вижницького ВДВС у Вижницькому районі винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №721/638/14-ц (т.2 а.с.18).

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Статтею 18 ЦПК України визначено: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п.17.4 ч.1 розділу VIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Мотиви й підстави втрати виконавчого листа не мають правового значення для застосування підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили (висновок Верховного Суду у постанові від 22 жовтня 2018 року, справа №2-824/2009).

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

У ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч.3 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на час ухвалення рішення суду) рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно ч.3 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на час звернення до суду із заяво про видачу дубліката виконавчого листа)виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа стягувач в цій справі звернулася в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання, а тому доводи з приводу необхідності подання заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання є неспроможними.

Крім того, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні зворотні поштові повідомлення, які б засвідчували факт отримання стягувачем оригіналу виконавчого листа та постанови про повернення такого стягувачу від 10.05.2017 року.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки заявником доведено втрату оригіналу виконавчого листа при пересилці з відділу ДВС до стягувача, а відомостей, які б спростовували наведене, матеріали справи не містять.

Крім того, спростування таких висновків не містить доводив апеляційної скарги.

Не є обґрунтованими посилання апелянта на те, що в період із 2017 року по квітень 2022 року сторони відновили фактичні шлюбні відносини й проживали разом, у зв`язку з чим ОСОБА_1 відкликала виконавчий лист, так як боржник в добровільному порядку утримував дітей, оскільки вказане не впливає на право стягувача звернути до виконання рішення суду, яке набрало законної сили й не виконане на час її звернення.

Як зазначено у п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З урахуванням викладеного, доводи ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , є слушними лише в частині неповідомлення про дату, час і місце розгляду судом поданої ОСОБА_1 заяви.

Стосовно інших доводів, то такі є безпідставними з наведених вище мотивів, а відтак, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням у цій справі нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2023 року скасувати та постановити у цій справі нову постанову про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Видати дублікат виконавчого листа у справі №721/638/14-ц від 27 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн щомісячно до їх повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Литвинюк І.М.

Перепелюк І.Б.