УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

12 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати в цивільних справах Березовенко Р.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року у позові ОСОБА_1 до Національного банку України про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 22 листопада 2023 року подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції.

06 грудня 2023 року матеріали цивільної справи передано судді-доповідачу.

Перевіривши подану апеляційну скаргу на відповідність вимог ст. 356 ЦПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає таким вимогам та підлягає залишенню без руху, враховуючи наступне.

Пункт 3 частини 4, частина 5 статті 356 ЦПК України встановлює, що до апеляційної скарги додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п.п. 6 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється в розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі пункту 13 частини 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Утім апеляційний суд не може повною мірою погодитися з таким висновком апелянта, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 13 частини 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що ним заявлено до Національного банку України дві майнові вимоги: стягнення інфляційних втрат (збитків, як зазначає позивач) та стягнення моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується з доводом апелянта у частині застосування положень пункту 13 частини 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у частині оскарження рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, адже зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вважає, що моральна шкода заподіяна йому незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача.

Натомість щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат апеляційний суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17).

Таким чином, апеляційний суд вважає, що інфляційні втрати (збитки), про стягнення яких заявлено у вимогах позову, за своєю прововою природою є акцесорним, додатковим до основного зобов`язанням, а відтак не є шкодою, заподіяною особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Отже, позовна вимога про стягнення інфляційних втрат підлягала оплаті судовим збором.

Ураховуючи, що станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом розмір інфляційних втрат (збитків) є невизначеним, адже позивач просив стягнути з відповідача інфляційні збитки відповідно до офіційного індексу споживчих цін на суму 2 000 грн з 27 вересня 2023 року до фактичного виконання рішення у цій справі, колегія суддів вважає, що при зверненні до суду першої інстанції з даною позовною вимогою підлягав сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 грн.

Отже, за подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 610 грн 40 коп.

Ураховуючи викладене, апелянту необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1 610 грн 40 коп. на рахунок: UA0026010, код класифікації доходів бюджету 22030101, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, або надати суду належні та достатні докази, які б могли бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

При сплаті судового збору поле «Призначення платежу» розрахункового документа заповнюється таким чином: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від (Дата оскаржуваного рішення) по справі (Номер справи), Київський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).» та надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Оскільки за правилами ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 136,185, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Р.В. Березовенко