Справа № 357/9428/22
Провадження № 2/357/335/23
У Х В А Л А

іменем України

07 червня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду № 2 у м. Біла Церква цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2022 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. 1-2).

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана позовна заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду, як справа позовного провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2022 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І. (а.с. 43).

Ухвалою судді від 09 листопада 2022 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання по справі на 05 грудня 2022 року (а.с. 49-50).

Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року провадження по справі було зупинено, у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_3 (а.с. 62-63).

Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року провадження по справі було поновлено, замінено відповідача по справі з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на його правонаступників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 16 березня 2023 року (а.с.153, 154, 190).

Розгляд справи по суті розпочато не було, оскільки судові засідання по справі неодноразово відкладались з різних причин та в останнє було відкладено до 15 год. 00 хв. 07 червня 2023 року (а.с. 157, 173, 190).

05 червня 2023 судом за вх. № 24885 від представника позивача Бутенко М.О., яка діє на підставі довіреності, було отримано заяву про закриття провадження у справі позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Зазначила, що не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачами після пред`явлення позову. Просила в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернути позивачу 50 % сплаченого судового та стягнути з відповідачів на користь моторно (транспортного) страхового бюро України сплачений судовий збір у розмірі 1240,50 грн.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву позивача про закриття провадження в зв`язку з відмовою від позову, позову, вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність полягає, в тому числі, у праві учасників справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відмова від позову - це одностороннє вільне волевиявлення, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову, і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Враховуючи викладене, та те, що підстав для не прийняття заяви про відмову від позову судом не встановлено, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Щодо вимоги представника позивача про повернення позивачу 50 % судового збору, який був сплачений останнім при зверненні до суду з позовом та стягнення з відповідачів на користь моторно (транспортного) страхового бюро України сплаченого судового збору у розмірі 1240,50 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви) , з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Згідно ч. 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, у разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як зазначено у пункті 42 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Статтею 142 ЦПК України встановлено особливий порядок розподілу судових витрат у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Зокрема, у відповідності до ч.1 цієї статті, в цих випадках суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Встановлено, що звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним доручення № 9806903 від 19 вересня 2022 року. Сплачений судовий збір зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на те, що відмова позивача від позову надійшла до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст.141, 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 1240,50 грн. судового збору, сплаченого ним при подачі позову.

Згідно з ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тобто, якщо позивач відмовився від позову внаслідок його задоволення відповідачем після подання позовної заяви, то цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 260/1378/18.

Виходячи з викладеного, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача 50 % відсотків сплаченого судового збору у розмірі 1240,50 грн. (по 620,25 грн. з кожного відповідача), суд приймає до уваги, що позивач не підтримує позовних вимог за цим позовом, оскільки саме після подачі позову відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично визнали позовні вимоги та сплатили суму заборгованості у повному розмірі.

Проте, відповідач ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи, а відтак, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, а отже, має право не сплачувати судовий збір.

Частиною 6 статті 141 ЦПК передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, про що вказано у постанові ВСУ від 01.03.2017 року по справі № 6-152цс17 та абз.2 п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Таким чином, обов`язок відповідача ОСОБА_1 з відшкодування позивачу витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК та п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» переходить до держави і має бути здійснений у встановленому законом порядку.

Частиною 6 статті 141 ЦПК передбачено, що компенсація учаснику справи понесених ним судових витрат за рахунок держави здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наведених обгрунтувань і мотивів, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати понесені останнім в сумі 620,25 грн., а 620,25 грн. мають бути повернуті позивачу за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись ст.ст. 13,49, 142, 200, 206, 255, 256, 261, 353 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України - Бутенко Марії Олегівни щодо відмови від позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, - прийняти та задовольнити.

Провадження у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, - закрити, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Повернути із спеціального фонду Державного бюджету України Моторно (транспортному) страховому бюро України документально підтвердженні понесені судові витрати у розмірі 1860,75 грн. (1240,50 грн.+620,25 грн.), платіжне доручення № 9806903 від 19 вересня 2022 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України понесені ним судові витрати у сумі 620,25 грн.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (адреса місцезнаходження: Русанівський бульвар, б. 8, м. Київ, 02154, , IBAN НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 ).

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов