УХВАЛА

13 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 936/952/21

провадження № 61-17616ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 лютого

2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 листопада

2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , малолітній ОСОБА_5 , законним представником якого є ОСОБА_2 , до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Стойка Надія Михайлівна, ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Стойка Н. М. (далі - приватний нотаріус ТРНО Стойка Н. М.), ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення реєстратора про право власності

№ 17111163 від 22 жовтня 2016 року на нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 175,7 кв. м., житловою площею 79,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- скасувати державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на вказаний житловий будинок та припинити відповідне право власності останнього;

- визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 лютого

2022 року позовну заяву задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення реєстратора про право власності

№ 17111163 від 22 жовтня 2016 року на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 157,7 кв. м, житловою площею 79,9 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк».

Скасовано державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «Приватбанк» на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 175,7 кв. м, житловою площею 79,9 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та припинено відповідне право власності останнього.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 175,7 кв. м, житловою площею 79,9 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 735,00 грн.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року, у зв`язку із смертю позивача ОСОБА_1 , залучено до участі у справі його правонаступників: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , малолітнього ОСОБА_4 , законним представником якого є мати - ОСОБА_2 .

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 лютого

2022 року у частині визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 - скасовано, та у задоволенні цієї вимоги відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

08 грудня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року (надійшла до суду 11 грудня

2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» заявило клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови складений 17 листопада

2023 року, тому тридцятий день подачі касаційної скарги припадає на 18 грудня

2023 року.

Оскільки, касаційна скарга була подана до Верховного Суду 08 грудня 2023 року, тобто в межах тридцятиденного строку, то процесуальний строк не був пропущений.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору

у передбаченому законом розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Із касаційної скарги вбачається, що заявник оскаржує рішення суду першої та апеляційної інстанції у повному обсязі.

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у 2021 році та заявляв дві позовні вимоги немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру (про визнання права власності).

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 11 350,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу представника заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання (відсутнє визначення вартості спірного майна), тому неможливо визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка нерухомого майна або інші належні докази).

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовні вимоги майнового характеру (у розмірі 1 % від ціни спірного майна помноженого на 200 %) та судовий збір за подачу касаційної скарги за дві позовні вимоги немайнового характеру ((908,00*2)*200% = 3 632,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Також, у порушення вимог пунктів 2 частини другої статті 392 ЦПК України

у касаційній скарзі відсутній ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника.

Крім того, у порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додані копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Також, у касаційній скарзі порушено вимоги пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, а саме: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), оскільки у касаційній скарзі не зазначено правонаступників позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , малолітнього ОСОБА_5 , законним представником якого є ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 лютого

2022 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 листопада

2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць