Справа № 487/6905/23
Провадження № 2/487/2350/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Удовиченко Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2023 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка підписана представником позивача адвокатом Сидоренко Т.В., до Миколаївської міської ради, про визнання права власності на кв. АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 .

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на кв. АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, укладеного на Товарній біржі «Мегаполіс-Інфо» та зареєстровано в КП «ММБТІ». Інші спадкоємці відсутні, оскільки чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності, але їй було відмовлено оскільки договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. Вказаний договір підписано сторонами та проведений повний розрахунок. Однак оригінал договору втрачений. Через це позивач звертається до суду.

05 жовтня 2023 р. вказаний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання, витребувана копія спадкової справи.

23 жовтня 2023 року надійшла позовна заява представника відповідача про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи.

29.11.2023 надійшла заява представника позивача про закриття підготовчого провадження за відсутності представника позивача.

05 грудня 2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримує.

Враховуючи наявність заяв сторін про розгляд справи без їх участі, відсутність відзиву, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, копія свідоцтва про народження НОМЕР_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане в Бюро реєстрації населення та імміграції в місті Петах Тиква, Держава Ізраїль.

31 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Чорної Л.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та 31.08.2023 приватним нотаріусом зареєстрована спадкова справа (номер у спадковому реєстрі: 69631847, номер у нотаріуса: 145/2022).

26.09.2023 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Чорною Л.С. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі Свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що нею подано документ на квартиру, а саме договір №267 купівлі-продажу нерухомого майна від 29 травня 2000 грн, укладений на товарній біржі «Мегаполіс-Інфо» та зареєстрований у подальшому Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 16723 від 08.06.2000 року та зареєстрований у реєстрову книгу МБТІ за номером 92. Зазначений договір не може бути прийняти нотаріусом, оскільки сторонами договору не додержано умов щодо нотаріального посвідчення.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу № 267 від 29 травня 2000 року, складеного Товарною Біржею «Мегаполіс-Інфо» та зареєстрованого 08.06.2000 року Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстраційним номером 16723, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 продали, а ОСОБА_7 купила квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

У пункті 11 вказаного договору купівлі-продажу зазначено, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Товарній Біржі «Мегаполіс-Інфо» у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1-267 від 29 травня 2000 року. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу».

21 грудня 2012 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 . Прізвище після реєстрації шлюбу: ОСОБА_9 (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, дата формування 31.08.2022).

На момент укладення договору купівлі-продажу правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.2004 р. на підставі ЦК України N 435-IV (435-15) від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004 р.

Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, що до яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Разом з цим, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», на яку є посилання у договорі купівлі-продажу, дозволяла членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, на дату укладання договору №267 купівлі-продажу нерухомого майна, в законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору, мала місце колізія норми ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" та норми кодифікованого нормативно-правового акту, а саме ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року.

Разом з цим, у відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

З матеріалів справи встановлено, що вищевказаний договір купівлі-продажу був укладений відповідно до вимог законодавства, яке діяло на момент його укладення, зареєстрований в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», виконаний сторонами, але на теперішній час укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна неможливо у зв`язку зі смертю однієї із сторін ОСОБА_10 .

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Визнання права власності на майно за померлим неможливе, оскільки це право не може бути зареєстроване.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 ЦК України.

Чинне цивільне законодавство передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого законного права чи інтересу в судовому порядку, зокрема, шляхом визнання права власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що існують перешкоди в оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, судом встановлено коло спадкоємців та склад спадкового майна, при обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, , адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2023 року.

Суддя З.М.Сухаревич