ЄУН №337/3732/23
Провадження № 2/337/1328/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя
у складі: головуючого - судді Ширіній С.А.,
за участю секретаря - Бикової С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд, ВСТАНОВИВ:
Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини на користь опікуна - ОСОБА_3 . Позовні вимоги мотивовані тим, що на первинному обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітня дитина , позбавлена батьківського піклування - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина народилась в КНП «Київський міський пологовий будинок №1» та була покинута матір`ю. Згідно з випискою про новонародженого ввід 20.01.2023 р. було з`ясовано, що мати дитини - ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 . Згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько) , інші родичі або законний представник відмовилися забрали з пологового будинку , іншого закладу охорони здоров`я від 20.01.2023 р. , мати дитини самостійно покинула КНП «Київський міський пологовий будинок №1» 20.01.2023 р. . залишила письмову заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку у зв`язку із сімейними обставинами. Відомості про інших родичів в акті та заяві відсутні.
На підставі розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 14.02.2023 р. № 62 «Про реєстрацію народження дитини, залишеної без батьківського піклування», керуючись наказом МЮУ від 18.10.2000 № 52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» Печерський відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) народження дитини було зареєстроване відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про народження.
23.01.2023 р. малолітня дитина - ОСОБА_1 був влаштований до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей відповідно до наказу від 23.01.2023 р.
Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.04.2023 р. № 198 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», дитині - ОСОБА_1 надано відповідний статус.

Розпорядженням Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 09.06.2023 № 254 «Про встановлення опіки , призначення опікуна над малолітньою дитиною» була встановлена опіка та призначено опікуна - ОСОБА_3 .

Малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був переданий на виховання ОСОБА_3 на підставі Акту про факт передачі дитину у сім`ю опікуна від 13.06.2023 р.

Згідно з протоколом засідання комісії з питань захисту прав дитини №12 від 06.07.2023 р., орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1997 р.н. відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району звернувся до суду з відповідним позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь опікуна - ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 12.09.2023 р. відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі з призначенням підготовчого судового засідання та наданням відповідачу строку на подання відзиву.

Ухвалою суду від 13.11.2023 р. підготовче судове засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала, просить ухвалити рішення суду на підставі висновку РА ЗМР по Хортицькому району від 17.07.2023 р. в інтересах малолітньої дитини.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином. 03.10.2023 р. ОСОБА_3 на адресу суду надіслано письмові пояснення щодо позовної заяви. Відповідно до вказаних письмових пояснень ОСОБА_3 є опікуном над малолітнім ОСОБА_1 , дитина проживає з нею, забезпечена всіма необхідними умовами для розвитку та безпечного, спокійного , стійкого середовища. З травня 2022 р. нею фактично розпочато процес усиновлення. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу відповідача. Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов, або зустрічного позову до суду не надходило. За даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської відповідач зареєстрована за адресою зазначеною в позові, куди і надсилали судові повістки, але поштові конверти повернулись без вручення на адресу суду із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою ». Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Згідно з вимогами ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин.

Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.

Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши мотиви та фактичні обставини , які враховуються при позбавленні батьківських прав, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що на первинному обліку в службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітня дитина , позбавлена батьківського піклування - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наказом №229 Служби (управління ) у справах дітей Запорізької міської ради від 20.02.2023 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Дитина народилась в КНП «Київський міський пологовий будинок №1» та була покинута матір`ю.

Згідно з випискою про новонародженого ввід 20.01.2023 р., копія якої знаходиться в матеріалах справи, було з`ясовано, що мати дитини - ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .,

Згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько) , інші родичі або законний представник відмовилися забрали з пологового будинку , іншого закладу охорони здоров`я від 20.01.2023 р. , копія якого знаходиться в матеріалах справи, мати дитини самостійно покинула КНП «Київський міський пологовий будинок №1» 20.01.2023 р. . залишила письмову заяву, копія якої знаходиться в матеріалах справи, про відмову забрати дитину з пологового будинку у зв`язку із сімейними обставинами. Відомості про інших родичів в акті та заяві відсутні.

На підставі розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 14.02.2023 р. № 62 «Про реєстрацію народження дитини, залишеної без батьківського піклування», копія якого знаходиться в матеріалах справи, керуючись наказом МЮУ від 18.10.2000 № 52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» Печерський відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) народження дитини було зареєстроване відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, про що було зроблено відповідний актовий запис про народження №229 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , копія якого знаходиться в матеріалах справи.

23.01.2023 р. малолітня дитина - ОСОБА_1 був влаштований до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей відповідно до наказу № 7 від 23.01.2023 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.04.2023 р. № 198 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», копія якого знаходиться в матеріалах спарив , дитині - ОСОБА_1 надано відповідний статус.

Згідно Розпорядження Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 09.06.2023 № 254 «Про встановлення опіки, призначення опікуна над малолітньою дитиною», над малолітнім ОСОБА_1 була встановлена опіка та ОСОБА_3 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_1 .

Малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був переданий на виховання ОСОБА_3 на підставі Акту про факт передачі дитину у сім`ю опікуна від 13.06.2023 р. , копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Як вбачається в витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району№12 від 06.07.2023 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1997 р.н. відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина.

Відповідно до Висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району від 17.07.2023 р., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , 1997 р.н. відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також сама дитина , яка досягла чотирнадцяти років та другі особи.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

За таких обставин, суд приходить до переконання про свідоме самоусунення відповідачем ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, відмовившись забрати дитину з пологового будинку та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни її свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач ОСОБА_2 відмовившись забрати дитину з пологового будинку, свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенні до свого малолітнього сина, що підтверджується власноруч написаною ОСОБА_2 заявою про відмову забрати дитину з пологового будинку.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України та ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При ухваленні рішення, суд виходить з того, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним.

Відповідно до ч. 2. ст.247 СК встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати.

Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів, судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатною, має дохід, інших стягнень за виконавчими листами з відповідача не здійснюється. Таким чином, беручи до уваги вказані вище обставини в сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, з максимально можливим урахуванням інтересів малолітньої дитини, позов Органу опіки та піклування підлягає задоволенню, оскільки відповідач не скористалась своїм правом на подання відзиву, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 відмовившись забрати дитину з пологового будинку, свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенні до свого малолітнього сина,тому суд дійшов висновку про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з відповідача на користь опікуна аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - з 18.07.2023 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач на підставі закону звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави за подання позовних вимог про позбавлення батьківських прав, як вимог немайнового характеру судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та за подання позовних вимог про стягнення аліментів, як вимог майнового характеру в сумі 1073,60,00 грн., а всього 2147,20 грн.

Керуючись ст. ст.7,141,150,155,164,166,180-182,243,244 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141, 178,191, 211, 223, 247, 259,263-265, 280-282, 354, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 позбавити батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь опікуна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2023 р. й до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12.12.2023 року

Суддя : Ширіна С.А. 04.12.2023