Номер провадження: 22-ц/813/1256/23
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Шенцевої О.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

02.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції, Першого Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції, Відділу ДВС Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції, третя особа: ОСОБА_2 , про звільнення майна з-під арешту, а саме:

кв. АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , з-під арештів, що накладені:

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2009 року, серія АН № 392923, № В-5/333, реєстраційний номер обтяження № 8627859;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2009 року, серія АН № 392923, № В-5/333, реєстраційний номер обтяження № 8759880;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2009 року, серія АН № 392923, № В-5/333, реєстраційний номер обтяження № 8759927;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.04.2009 року, серія АН № 392923, № В-5/333, реєстраційний номер обтяження № 8760015;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2010 року, серія АН № 346561, № В-5/408, реєстраційний номер обтяження № 9503796;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.01.2010 року, № В-5/372, реєстраційний номер обтяження № 9513458;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.03.2010 року, серія АН № 357869, № В-5/503, реєстраційний номер обтяження № 9808537;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського мiського управлiння юстицiї про арешт майна боржника та оголошення заборони на його вiдчуження вiд 09.07.2010 року, № В-7/237/2010, реєстрацiйний номер обтяження № 10018114;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського мiського управлiння юстицiї про вiдкриття виконавчого провадження вiд 27.01.2011 року, виконавче провадження № 23967731, № В-5, реєстрацiйний номер обтяження № 10759341;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського мiського управлiння юстицiї про арешт майна боржника та оголошення заборони на його вiдчуження вiд 04.03.2011 року, виконавче провадження № 24834055, реєстрацiйний номер обтяження № 10905621;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського мiського управлiння юстицiї про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вiд 05.05.2012 року, виконавче провадження № 32436070, реєстраційний номер обтяження № 12577978;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вiд 19.07.2012 року, виконавче провадження № 33498827, № В-5/717, реєстраційний номер обтяження № 12872482;

- постановою Першого Малиновського ВДВС Одеського мiського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вiд 15.08.2012 року, виконавче провадження № 33853185, № В-5/757, реєстраційний номер обтяження № 12878125;

- актом опису та арешту майна Першого Малиновського ВДВС Одеського міського управлiння юстицiї вiд 13.11.2012 року, виконавче провадження № 33831290, реєстраційний номер обтяження № 13249181;

- постановою Першого Приморського ВДВС Одеського мiського управління юстицiї про накладення арешту вiд 17.10.2011 року, виконавче провадження № 31545512, № В-11/766, реєстраційний номер обтяження № 12250700;

- постановою ВДВС Бiлгород-Днiстровського мiськрайонного управлiння юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вiд 18.10.2011 року, виконавче провадження № 29327819, реєстраційний номер обтяження № 12359455.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником кв. АДРЕСА_1 .

07.05.2007 року мiж ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/0027/74/74189.

07.05.2007 року у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений iпотечний договiр, посвiдчений приватним нотарiусом Одеського міського нотарiального округу Чепелєвою Т.В. р. № У-132.

29.08.2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором вiдступлення права вимоги вiдступило своє право вимоги за iпотечним договором ПАТ «Оксі Банк», яке у свою чергу також відступило право вимоги за вказаним іпотечним договором ТОВ «Фінансова компанія Укрфінансгруп» 29.08.2018 року.

Заочним рiшенням Малиновського районного суду м. Одеси вiд 23.03.2010 року у цивiльнiй справi № 2-1229/ 10 було стягнуго з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованiсть за цим договором у розмірі 2 359,27 доларiв США; стягнуто солiдарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість за цим договором у розмiрi 35 1482,30 доларів США.

На пiдставi цього рiшення, Малиновським районним судом м.Одеси видано виконавчі листи та 16.05.2012 року Першим Малиновським ВДВС Одеського МУЮ вiдкрито виконавче провадження.

03.09.2018 року мiж ТОВ «Фінансова компанія Укрфінансгруп» та ОСОБА_6 укладено договір відступлення права вимоги № 03-09/ 18 та договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором.

З метою реалізації свого права на погашення зазначеної заборгованості, позивачка звернулася до приватного нотаріуса, який повідомив їй, що зазначене майно перебуває під арештами. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила задовольнити її вимоги.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (т.1, а.с.145-50).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2021 року, ухвалення нового судового рішення, яким позов задовольнити (т.1, а.с.153-155).

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_2 зазначає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, посилаючись на необґрунтованість судового рішення (т.1, а.с.174-175).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Перший Приморський ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення (т.2, а.с.13-18).

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.2, а.с.40-46).

Колегією суддів було також враховано, що поштова кореспонденція направлялась третій особі ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем її проживання, що підтверджується довідкою від 15.03.2023 року з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання боржника: АДРЕСА_2 (т.1, а.с.222).

Однак, поштова кореспонденція на вказану адресу повернулася до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (т.2, а.с.45), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається його належним сповіщенням.

У зв`язку з цим, колегія суддів також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 29.11.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення суду апеляційної інстанції складений 11.12.2023 року.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (т.1, а.с.167-168), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, зміни оскаржуваного рішення і прийняття постанови, виходячи з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є власником кв. АДРЕСА_1 (т.1, а.с.65).

07.05.2007 року мiж ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/0027/74/74189 (т.1, а.с.8-13).

В забезпечення виконання зобов`язань між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В. р. № У-132. Предметом іпотеки є кв. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 (т.1, а.с.20-22).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.03.2010 року у цивільній справі № 2-1229/2010 з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», було стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/0027/74/74189 від 07.05.2007 року в сумі 351 482,00 доларів США, що еквівалентно 2 808 449,00 грн., а також судовий збір в сумі 566,67 грн. і витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 83,33 грн. (т.2, а.с.47-48).

29.08.2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором відступлення права вимоги відступило своє право вимоги за іпотечним договором ПАТ «Оксі Банк», яке у свою чергу також відступило право вимоги за вказаним іпотечним договором ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» 29.08.2018 року (т.1, а.с.14-19, 23-30).

03.09.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» та ОСОБА_6 було також укладено договір відступлення права вимоги № 03-09/ 18 та договір відступлення прав вимоги за вказаним іпотечним договором (т.1, а.с.42-47).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що в п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що 03.09.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп» та ОСОБА_6 було укладено договір відступлення права вимоги № 03-09/ 18 та договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором, а фактично договір факторингу, в той час як цього робити не можна, враховуючи, що ОСОБА_1 є фізичною особою і не наділена повноваженнями на надання фінансових послу.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, так як зазначене питання судом не досліджувалось і такого питання перед судом ніхто не ставив, у тому числі позивач, пред`являючи свої позовні вимоги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач ОСОБА_1 взагалі не довела своїх позовних вимог, не надала суду для дослідження оригінали вищезазначених постанов, якими було накладено арешт на АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , у тому числі постанов про відкриття виконавчих проваджень, та про зняття арешту з якої просила ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, які мають бути у неї (т.1, а.с.42-43,50) .

Більше того, при підготовці апеляційної скарги до розгляду, з метою вирішення питання про законність чи незаконність оскаржуваного судового рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як того вимагає ч.1 ст.367 ЦПК України, головуючим у справі було витребувано із Першого Малиновського ВДВС, Першого Приморського ВДВС і Білгород-Дністровського ВДВС належно завірені копії постанов, якими було накладено арешт на АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 (т.1, а.с.231-233, т.2, а.с.2-4).

Згідно отриманих Одеським апеляційним судом відповідей було встановлено, що арешти накладались в інтересах ПАТ «Марфін Банк» (т.2, а.с.31), ПАТ «СоцКом Банк» (т.2, а.с.35). Однак матеріали справи не мають доказів про залучення вказаних Банків до участі у справі в якості відповідачів.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,4 ст.77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч.1,3 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст.79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) ч.ч.1-3 т.89 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У цивільному процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов`язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів. Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб`єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом.

Відповідно до ст.50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно ч.1 ст.51 ЦПК України лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, суд може залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Разом з тим, із клопотанням про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ПАТ КБ «СоцКом Банк» та ПАТ «Марфін Банк» ОСОБА_1 , права і обов`язки яких можливо могли бути вирішенні відповідно до позовних вимог, позивач не зверталась, та судом першої інстанції таке питання не вирішувалось.

Всі вищевикладені обставини в своїй сукупності є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог, однак з підстав їх недоведеності перед судом позивачем, а також у зв`язку з неповним складом відповідачів по справі.

Апеляційний суд роз`яснює, що позивачка не позбавлена права повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, вказавши всіх належних учасників справи.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи заявника апеляційної скарги про те, що вона не була повідомлена судом першої інстанції про день, час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності (т.1, а.с. 143).

Таким чином, заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Слід також зазначити, що за змістом п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню, оскаржуване судове рішення зміні з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , однак з інших підстав, що зазначені в мотивувальній частини даної постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Прийняти постанову, якою заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2021 року в редакції мотивувальної частини даної постанови.

В решті заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.12.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк