ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 707/132/21
Провадження № 22-ц/821/742/23
Категорія: 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

секретаря Мунтян К. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у складі: головуючого судді Морозова В. В., повний текст рішення складено 20 березня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності.

Свої вимоги мотивувала тим, що 24 травня 2018 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 11.

Від шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що на час звернення до суду із даним позовом у Черкаському районному суді Черкаської області знаходилась заява про розірвання шлюбу справа № 707/2707/20.

Вказувала на те, що за час перебування у шлюбі, спільними зусиллями та за спільні кошти, було набуте рухоме майно, а саме: автомобіль Volkswagen caddy: приблизна вартість якого становила 6000 $ (шість тисяч доларів США), грошові кошти у сумі - 100000 (сто тисяч) гривень та 5000 $ (п`ять тисяч доларів США).

Їй стало відомо, що ОСОБА_2 намагається відчужити все рухоме та нерухоме майно, яке знаходиться у його користуванні, з метою приховання реальної наявності оспорюваних спільних речей, що призведе до неможливості виконання рішення суду.

Також зазначає, що відповідач зареєстрований як ФОП ОСОБА_2 , дата запису про проведення державної реєстрації фізичної особи підприємця 03.08.2018, номер запису: 0014334, що підтверджується Витягом офіційного сайту Міністерства юстиції України.

Вказаний ФОП був створений за рахунок їхніх спільних коштів і реєструвався для подальшого задоволення потреб сім`ї. При цьому, від самого початку реєстрації ФОП ОСОБА_2 вона була бухгалтером та виконувала всі необхідні дії (операції) для ведення податкової (бухгалтерської) звітності.

Відповідач відчужив спільний з нею транспортний засіб Volkswagen caddy д.н.з НОМЕР_1 своїй матері, ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку експерта № 26 судової автотоварознавчої експертизи по цивільній справі № 707/131/21, вартість автомобіля Volkswagen caddy д.н.з. НОМЕР_1 складає 133748,00 грн.

На час звернення в суд з даним позовом, вони з відповідачем проживають окремо, при цьому відповідач чинить їй перешкоди щодо користування спільним майном.

Наголошує на тому, що у них з відповідачем є спільний малолітній син, який проживає разом з нею. Відповідач, в свою чергу, жодним чином не підтримує відносин зі своїм сином та уникає виконання своїх батьківських обов`язків. З початку їхнього окремого проживання, останній відмовляється утримувати, або частково допомагати їй в утриманні спільної дитини. Тобто, вона піклується про дитину виключно із власних джерел фінансування.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію, що становить 70% вартості частини автомобіля марки Volkswagen caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , в розмірі 93623,60 грн. Визнати за нею право власності на 1/2 грошових коштів, а саме: на 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. Визнати за нею право власності на 1/2 грошових коштів, а саме: на 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, що є еквівалентом 70150 (сімдесят тисяч сто п`ятдесят) грн відповідно до курсу НБУ.

Позивач зазначила також про понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн, а також, що планує у майбутньому понести витрати у розмірі 12000 грн. Просила судові витрати по справі стягнути з відповідача на її користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 66874 грн, що становить 50% вартості автомобіля марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 639,14 грн.

У задоволенні решти вимог позовної заяви відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта Березовського А. А. № 26 судової автотоварознавчої експертизи від 04.03.2021 становила 133748 грн придбано за час перебування сторін у шлюбі, він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому кошти від його реалізації підлягають поділу між позивачем і відповідачем.

Доказів того, що кошти, які отримано від відчуження автомобіля ОСОБА_2 були використані на потреби сім`ї, а не на власні потреби ОСОБА_2 стороною відповідача до суду не надано.

Окрім цього, суд дійшов висновку, що хоча позивач у позовній заяві просила визнати за нею право власності на 1/2 грошових коштів, а саме: на 50000,00 грн та право власності на 1/2 грошових коштів, а саме: на 2500,00 доларів США, що є еквівалентом 70150 грн, відповідно до курсу НБУ, які вони з відповідачем нажили під час шлюбу, однак доказів існування грошових коштів та джерел їх походження нею суду не було надано, тому у вказаній частині позов не підлягає до задоволення.

Щодо витрат позивача на правову допомогу у розмірі 7000 грн, про які зазначалось у позовній заяві, то суд дійшов висновку про відмову в їх стягненні, оскільки представник позивача у судовому засіданні не просив стягувати на її користь витрати на правову допомогу та доказів про фактичне понесення таких витрат суду не надавав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 17 квітня 2023 року, ОСОБА_2 просив суд рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації 66874 грн, що ставить 50% вартості автомобіля марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути із позивача витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно встановлено, що за час спільного проживання сторони придбали автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , проте автомобіль був відчужений відповідачем до припинення шлюбних відносин з позивачем та за її згоди.

Вважає, що тягар доказування презумпції «згоди іншого з подружжя» щодо не надання згоди на відчуження транспортного засобу Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 у цій справі покладається саме на позивача.

Зазначає, що на час подачі апеляційної скарги позивачем в судовому порядку не оскаржено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 08.12.2020, що, на його думку, підтверджує правомірність дій відповідача, який реалізовуючи транспортний засіб діяв в інтересах сім`ї та за згоди позивача, а кошти від реалізації автомобіля перейшли в дохід сім`ї.

Вказаний факт суд першої інстанції не дослідив, а позивач не довела, що грошові кошти від реалізації у період шлюбу вищевказаного транспортного засобу були використані не для задоволення потреб сім`ї, а на інші потреби.

На думку скаржника, суд першої інстанції також помилково виходив виключно з варіанту поділу майна, заявленого позивачем та не з`ясував, що позивач зловживає правом, оскільки бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки транспортного засобу, який вже реалізований в шлюбі, а кошти перейшли в дохід сім`ї.

Вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу становить 5000 грн, з яких 1500 грн за ознайомлення з матеріалами справи, а 3500 грн за підготовку та написання апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Василенко О. В. просить продовжити строк на подачу відзиву, так як ухвалу про відкриття апеляційного провадження позивач та її представник не отримали, а про відкрите апеляційне провадження представник позивача дізнався 19.05.2023. У задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, залишивши оскаржуване судове рішення без змін.

Аргументи наведені в апеляційній скарзі вважає безпідставними та не обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, не заперечуючи того, що спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу за спільні кошти і являється об`єктом спільної сумісної власності, скаржник у апеляційній скарзі зазначає, що він був відчужений в період шлюбу та зі згоди позивача і останньою не доведено, що кошти від його продажу не були використані в інтересах сім`ї.

Спірний автомобіль був відчужений 08.12.2020. відповідач був обізнаний, що позивач готує заяву про розірвання шлюбу (позовну заяву подано 10.12.2020) та поділ спільного майна подружжя, свідченням чого є майже одночасне відчуження автомобіля на користь своєї матері. 09.12.2020 представником позивача були надіслані адвокатські запити до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області та Головного управління ДПС у Черкаській області.

Крім того, у позовній заяві від 22.03.2021, підписаній власноручно відповідачем та поданій до суду, відповідач вказав про припинення шлюбних відносин з ОСОБА_1 з листопада 2020. Наведене засвідчує, що отримані кошти не були витрачені в інтересах сім`ї.

Стягнення судом з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постановах від 18.02.2021 у справі № 314/2224/17 та від 07.04.2021 у справі № 127/6926/13-ц.

Щодо посилання скаржником на те, що позивачем не надано суду доказів фінансової спроможності відповідача сплатити грошову компенсацію, то наголосив на тому, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 зазначила про те, що платоспроможність відповідача не має значення для вирішення спору, в якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач. У разі задоволення цього позову відповідач стає одноосібним власником речі. Тому його не можна вважати неплатоспроможним.

Крім того, відповідач перебуває у працездатному віці, має можливість працювати, в тому є спроможним виплатити позивачу грошову компенсацію.

Також повідомив суд про намір подачі доказів, які підтверджують витрати, пов`язані з правовою допомогою адвоката, які понесені ОСОБА_1 та які будуть понесені у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

24.05.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 11, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_5 від 13.01.2021, виданим повторно. Прізвище ОСОБА_1 після укладення шлюбу « ОСОБА_6 » (т. 1 а.с. 244).

У відповідності до позовної заяви, адресованої до Черкаського районного суду та датованої 09 грудня 2020 року, зареєстрованої судом за Вх. № 15317 10.12.2020, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Можливості зберегти сім`ю немає. Спільне господарство не ведеться. Шлюб є формальним (т. 1 а.с. 245).

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04.03.2021 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_3 змінено на дівоче « ОСОБА_7 ». Рішення суду набрало законної сили 06.04.2021 (т. 1 а.с. 246).

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Черкаській області (філія ГСЦ МВС) на запит від 15.04.2021, в ТСЦ № 7141 РСЦ ГСЦ МВС у Черкаській області (філією ГСЦ МВС) на ОСОБА_2 30.09.2020 було зареєстровано автомобіль Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , який надалі 08.12.2020 перереєстровано на ОСОБА_5 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 93).

До вказаної відповіді на запит додано, зокрема, облікову картку № НОМЕР_6 від 30.09.2020, облікову картку № НОМЕР_7 від 08.12.2020, договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу № 10569 від 29.09.2020, укладений між ТОВ «ЛОГІСТИК-ТРАНС-СЕРВІС» та ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу від 08.12.2020 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (т.1 а.с. 96-97, 108-109, 116-118).

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 є власником автомобіля Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , дата реєстрації 08.12.2020 (т.1 а.с. 76).

Згідно висновку експерта Березовського А.А. № 26 судової автотоварознавчої експертизи від 04.03.2021, дійсна ринкова вартість автомобіля Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 складає 133748,00 грн (т.1 а.с. 63-77).

Головним управлінням ДПС у Черкаській області у відповідь на запит суду від 15.09.2021, 21.10.2021 надано відповідь вх. № 13115, що ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) як суб`єкт підприємницької діяльності у період з 25.05.2018 по 01.10.2018 перебував на загальній системі оподаткування та згідно поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік доходи за відповідний період не отримував; у період з 01.10.2018 по 31.12.2020 перебував на спрощеній системі оподаткування та задекларував доходи у сумі 1310150 грн (т.1 а.с. 163-170).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації 66874 грн, що ставить 50% вартості автомобіля марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

В іншій частині рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2023 року не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 ЦК України).

Тлумачення ст. 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 63 СК України).

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц провадження (№ 14-325цс18).

Отже, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час, мету та джерела його придбання, оскільки інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому законодавцем і встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Згідно із ч. 2 та ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України).

У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Ключовим для вирішення питання про компенсацію одним із подружжя іншому компенсації вартості відчуженого спільного сумісного майна є не лише наявність на це письмової згоди іншого з подружжя, а використання виручених від продажу грошових коштів не в інтересах сім`ї чи на її потреби.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 24.05.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, а рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04.03.2021 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Як вбачається з матеріалів справи спірний автомобіль сторони придбали 30.09.2020, під час шлюбу, що ними не заперечується.

08.12.2020, під час перебування сторін у шлюбі, автомобіль Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 був проданий ОСОБА_5 , матері відповідача, що також не заперечується сторонами по справі.

Оскільки норми СК України передбачають надання згоди іншого з подружжя на відчуження цінної речі, якою є автомобіль, у письмовому вигляді, тому наявність такої згоди може бути доведена лише письмовими доказами.

При цьому письмової згоди позивача на продаж спільного автомобіля матеріали справи не містять і відсутність такої згоди ОСОБА_1 відповідачем письмовими доказами не спростовано.

З викладеного вбачається, що перебуваючи у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали автомобіль Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 за спільні кошти, а 08.12.2020 ОСОБА_2 без згоди дружини ОСОБА_1 відчужив його на користь ОСОБА_5 , яка є матір`ю відповідача.

У відповідності до позовної заяви, датованої 09.12.2020, зареєстрованої Черкаським районним судом за Вх. № 15317 10.12.2020, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стверджуючи в його обґрунтування про фактичне припинення шлюбних відносин, формальне існування шлюбу та відсутність спільного господарства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилався на те, що витрачені за спільний автомобіль кошти були витрачені в інтересах сім`ї, а позивач не довела належними та допустимими доказами, що отримані внаслідок відчуження транспортного засобу кошти були використані відповідачем не на потреби сім`ї.

Проте такі доводи скаржника є помилковим, оскільки факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц (провадження № 61-19420св18) та від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20 (провадження № 61-21406св21) від 01 березня 2023 року у справі № 359/10855/19.

Тобто ОСОБА_2 помилково вважає, що доказування факту спрямованості отриманих відповідачем коштів від реалізації спірного рухомого майна (автомобіля Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 ) є обов`язком позивача, що не узгоджується із положеннями норми цивільно-процесуального законодавства щодо здійснення цивільного судочинства на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

При цьому матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що отримані від реалізації спірного рухомого майна кошти були витрачені в інтересах сім`ї, такі докази відповідач не надав.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не оспорювала договір купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 від 08.12.2020, тому його дії були правомірними не заслуговують на увагу, адже не є ефективним способом захисту позов про визнання договору недійсним у разі, якщо особа має на меті отримати лише еквівалент вартості своєї частки у спільному майні (у даному випадку неподільна річ), оскільки такий спосіб захисту не захищає та не відновлює в результаті її порушене право в той спосіб, який вона обрала.

У разі якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У такому разі важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а при неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на компенсацію вартості частки автомобіля Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .

Щодо визначення розміру такої компенсації, то апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, а не на час продажу майна.

До подібних висновків дійшов Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 127/7029/15 (провадження № 61-9018сво18) та зазначив, що такий підхід визначення вартості майна є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Згідно висновку експерта Березовського А. А. № 26 судової автотоварознавчої експертизи від 04.03.2021, яка проведена на замовлення позивача в процесі розгляду даної справи, дійсна ринкова вартість автомобіля Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 складає 133748 грн.

Відповідач, ні в процесі розгляду справи судом першої інстанції, ні в апеляційній скарзі не заперечував щодо ринкової вартості спірного автомобіля та не надавав іншої його оцінки.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості транспортного засобу, що складає 66874 грн, який було відчужено без отримання її згоди, а кошти витрачені не в інтересах сім`ї.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, належними і допустимими доказами не підтверджені, тому не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду, в оскаржуваній частині, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 березня 2023 року, в оскаржуваній частині, - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 червня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак