Справа № 161/7088/22 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/636/23 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Ходачинська Ніна Іванівна, про визнання недійсним договору міни, за апеляційною скаргою позивачки ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Ходачинська Н. І., в якому просила визнати недійсним договір міни, посвідчений 14.03.2008 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинською Н. І. та зареєстрований у реєстрі за № 883 (т.1 а.с.1-9).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2022 відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання (т.1 а.с.53).

Ухвалою суду від 07.10.2022, занесеною у протокол судового засідання № 954572, постановлено закрити підготовче засідання і призначити справу до судового розгляду на 10.11.2022 (а.с.190-зворот).

04.04.2023 до суду надійшло письмове клопотання представника позивачки про повернення до підготовчого судового засідання, яке задоволено ухвалою суду від 04.04.2023, занесеною у протокол судового засідання № 1402852 і постановлено повернутися до стадії підготовчого засідання, яке призначити на 21.04.2023 (т.2 а.с.2-4, 37-зворот).

21 квітня 2023 року позивачкою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , подано до суду заяву про зміну предмета позову (т.2 а.с.44-46). Заява мотивована метою здійснення ефективного захисту порушеного права та уникнення подання пов`язаного позову у майбутньому, при розгляді якого буде здійснюватися дослідження тих самих документів і правовідносин, що склалися між сторонами, у зв`язку із чим позовні вимоги необхідно доповнити вимогою про скасування державного акту серії ЯД № 295504 від 07.04.2008, який було видано ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого 14.03.2008 договору міни.

Ураховуючи наведене, позивачка просила вважати вірними наступні позовні вимоги:

- визнати недійсним договір міни, посвідчений 14.03.2008 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинською Н. І. та зареєстрований в реєстрі за № 883;

- визнати протиправним та скасувати державний акт серії ЯД № 295504 від 07.04.2008.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2023 року відмовлено в прийнятті заяви про зміну предмета позову (т.2 а.с.55).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 від імені позивачки ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу, а заяву позивачки про зміну предмета позову задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 від імені відповідачки ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_3 , погоджуючись з вимогами апеляційної скарги, просить її задовольнити.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавала.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а ухвалу суду скасувати з таких підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про зміну предмета позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка фактично має намір змінити також і підстави позову, оскільки первісна позовна вимога залишилася незмінною, а заявлено додаткові матеріально-правові вимоги, що ґрунтуються на фактичних і юридичних підставах, не заявлених позивачем у первісному позові. Суд вважав, що заява про зміну предмета позову не відповідає вимогам ст. 49 ЦПК України, оскільки позивачка змінює не тільки предмет, а й підстави позову і таку заяву необхідно розглядати як новий позов з новими позовними вимогами.

Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

За частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Виходячи з загальних положень ЦПК України, підстави позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів; предмет позову це матеріальний зміст позовних вимог позивача, який проявляється в матеріально-правовій заінтересованості отримати певне матеріальне благо.

Таке ж визначення міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 зазначено, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/обраних способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2018 року в справі № 916/1764/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відмови у прийнятті заяви про зміну предмета позову і вважає, що позивач має право на уточнення позовних вимог, враховуючи приписи статей 13, 175, 197 ЦПК України, якими передбачено виключне право позивача на визначення предмета та підстав спору, а також способу захисту порушеного права та інтересу.

У даному випадку судом не враховано вимоги статті 189 ЦПК України, за якими одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Вважаючи, що позивачка, крім предмета позову, також змінила і підстави позову, суд першої інстанції належно не мотивував свого висновку, не звернув увагу на те, що позивачка у підготовчому провадженні має право додатково вказати на обставини, що є підставами її позовних вимог.

Висновки суду, що представником позивачки фактично змінено предмет і підстави позову є передчасними, не відповідають нормам процесуального права, які регламентують право позивача щодо уточнення своїх позовних вимог у підготовчому провадженні.

Із поданої суду 21.04.2023 заяви позивачки про зміну предмета позову не видно, що позивачкою, окрім зміни предмета позову шляхом пред`явлення немайнової вимоги визнати протиправним та скасувати державний акт серії ЯД № 295504 від 07.04.2008, виданий на підставі договору міни від 14.03.2008, зазначено нові підстави позову, тобто нові обставини спірних правовідносин.

Зокрема, у позовній заяві від 06.06.2022 предметом позову було визнання недійсним договору міни земельних ділянок, посвідченого 14.03.2008 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинською Н. І. та зареєстрованого у реєстрі за № 883.

Разом із цим, у заяві про зміну предмета позову від 21.04.2023 позивачкою фактично змінено (доповнено) предмет позову шляхом пред`явлення нової вимоги визнання протиправним та скасування державного акта серії ЯД № 295504 від 07.04.2008, виданого на підставі договору міни від 14.03.2008, без зміни підстав позову без зміни фактичних обставини спірних правовідносин (зазначення нових фактичних обставин).

Закон не забороняє пред`явлення позивачем одночасно декількох позовних вимог, які пов`язані між собою, оскільки спір стосується виключно одного нерухомого майна (спірної земельної ділянки).

У цій справі такі позовні вимоги позивачки взаємопов`язані, оскільки фактично стосуються захисту, як вона вважає, її порушеного права щодо спірної земельної ділянки.

На вищезазначене суд першої інстанції не звернув увагу та дійшов передчасного висновку про відмову у прийнятті заяви позивачки про зміну предмета позову від 21 квітня 2023 року, цим самим припустився надмірного формалізму, що може мати наслідком обмеження права позивачки на доступ до суду як елемента права на справедливий суд, що є неприпустимим.

Оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції зазначені обставини враховані не були, то відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду у підготовчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 268 ч. ч. 4, 5, 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2023 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду у підготовчому провадженні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя

Судді