КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Майбоженко А.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката Пителя Миколи Степановича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

встановив:

У грудні 2022 року позивач ПАТ «АК «Київводоканал» звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідачі отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 .

Письмового договору між сторонами не укладено, проте на думку позивача, оскільки зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати.

Відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання щодо своєчасної оплати спожитих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 85 701,25 гривень.

Крім того, відповідачами не здійснюється внесення плати за абонентське обслуговування, заборгованість по сплаті якого становить 477,88 грн. та обслуговування вузлів комерційного обліку у розмірі 8,03 грн.

Враховуючи викладене, просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за оплату послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01 липня 2014 року по 31 вересня 2022 року у розмірі 86 187,16 гривень, три відсотки річних у розмірі 9 066,68 гривень та інфляційні втрати у розмірі 49 104,85 гривень.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката Пителя Миколи Степановича на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за: спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 86 187 (вісімдесят шість тисяч то вісімдесят сім) гривень 16 копійок; 3% річних у розмірі 9 066 (дев`ять тисяч шістдесят шість) гривень 68 копійок; інфляційні втрати у розмірі 49 104 (сорок дев`ять тисяч сто чотири) гривень 85 копійок; витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення були проігноровані статті 257-258 ЦКУ та взято до уваги розрахунок заборгованості наданий позивачем.

Зазначає, що позивач у позові вказує, що відповідачі мають перед ним заборгованість у розмірі 86 187,16 гривень за період з липня 2014 року по грудень 2022 року. Суд першої інстанції стягує з відповідачів крім основної заборгованості - 3% річних у розмірі 9 066,68 гривень та інфляційні втрати у розмірі 49 104,85 гривень.

Однак, апелянт звертає увагу на те, що як і в самій позовній заяві так і в доданих до неї документах жодних відомостей щодо того, що позивачу не було відомо про наявність у відповідачів заборгованості перед ним з серпня 2014 року не має. Крім того, представник позивача сам зазначає, що позивачем не вживались заходи досудового врегулювання спору так як це не є обов'язком, тому позовна давність щодо позовних вимог заявлених з серпня 2014 року пропущена і жодних правових підстав для її поновлення не має.

Звертає увагу, що з урахуванням вищевказаних обставин щодо пропуску позивачем строків позовної давності і зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості відповідачів перед позивачем за період де строк позовної давності не пропущений, вважає, що позивачем не надано належних доказів наявної заборгованості.

При цьому, судом першої інстанції в якості доказу взято до уваги розрахунок заборгованості наданий позивачем, однак, зазначений розрахунок не може бути доказом того, що відповідачі протягом 2014-2023 року частково сплачували заборгованість, так як розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує часткову сплату заборгованості відповідачами протягом 2014-2023 року, а отже не є належним доказом існування боргу, зважаючи на те, що інших доказів позивачем не надано, вважає, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні заяв про застосування строків позовної давності.

У відзиві позивач зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими, недоведеними та не відповідають нормам чинного законодавства.

Звертає увагу суду, що в розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по вересень 2022 року, який позивач надав суду разом з позовною заявою, відображено, що за адресою: АДРЕСА_1 , споживачами проводились оплати за надані послуги. Остання оплата була здійснена в квітні 2021 року, що свідчить про визнання боргу в розуміння статті 264 ЦК України.

Вказує, що усвідомлена, періодична оплата боргу відповідачами, є підставою для переривання строку позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново/, позовні вимоги про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги заявлені в межах строків позовної давності. Тому, позовна давність до спірних правовідносин не може бути застосована, оскільки відповідачі оплачували кошти на рахунок позивача по погашенню заборгованості, що свідчить про визнання ними свого боргу перед позивачем і в такий спосіб відбулося переривання позовної давності.

Позивач звертає увагу, що з лютого 2022 року по вересень 2022 року, в колонках 3% річних та інфляційні втрати можна побачити нульові виставлення. Наголошує, що штрафні санкції після лютого 2022 року ПАТ «АК «Київводоканал» споживачам житлово-комунальних послуг не нараховувало, оскільки це є порушенням чинного законодавства України. Таким чином, доводи апелянтів ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Крім цього, разом з відзивом на апеляційну скаргу, позивачем було подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з цим, як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 144 358,69 гривень.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, суд не вбачає підстав для розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 згідно інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , власниками цієї квартири та є споживачами житлово-комунальних послуг.

При цьому 05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110(4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал, в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал» - позивача, як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - Повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (далі - Договір).

Судом встановлено, що повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 , жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідачів не надходило.

На момент розгляду справи відповідачами не сплачено зазначену суму заборгованості, відповідні докази не надано суду.

Відповідно до довідки, складеної позивачем, станом за період з липня 2014 року по вересень 2022 року, сума заборгованості відповідачами перед ПАТ «АК «Київводоканал» складає 144 358,69 гривень. На підтвердження позивачем надано розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за період з липня 2014 року по вересень 2022 року.

Згідно з п. 1 Договору Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як визначено у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст. 19 даного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно зі ст. 26 Закону договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення. Істотні умовами договору на надання житлово-комунальних послуг визначені ч. 1 ст. 26 вказаного Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110(4510) воно опублікувало повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПрАТ «АК «Київводоканал» послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

У матеріалах справи відсутні докази того, що після опублікування позивачем у засобах масової інформації проекту договору (публічної оферти), відповідачі у письмовому вигляді повідомляли ПрАТ «Київводоканал» про свою відмову укласти договір чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору, а отже, така публічна оферта вважається погодженою та прийнятою (акцептованою) відповідачєм.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за вказаною адресою надавав послуги з водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) в період з липня 2014 року по вересень 2022 року.

Матеріали справи не містять доказів надходження до ПрАТ «Київодоканал» від відповідачки будь-яких претензій щодо наданих послуг. Відсутні у матеріалах справи і докази щодо будь-яких заперечень відповідачки до умов договору, факту його укладення чи відмови від отримання послуг, що надає позивач.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що позивачем доведено факт укладення договору з відповідачкою та факт надання послуг із водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту наявності у відповідачів заборгованості перед позивачем за надані послуги за період з липня 2014 року по вересень 2022 року.

Разом з цим, як видно із матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачі просили застосувати до спірних відносин наслідки спливу строку позовної давності. Заяву мотивували тим, що позовну заяву подано до суду з пропуском строку позовної давності, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як встановлено ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього.

Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості, доведеності позову.

Як вбачається із штампа вхідної кореспонденції позовну заяву про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги було подано до Оболонського районного суду міста Києва 26 грудня 2022 року. При цьому, заявлено вимоги про стягнення заборгованості за період з липня 2014 року по вересень 2022 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу» (п. 59 Постанови).

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS - CоV - 2" на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020, дія якого постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392, від 22.07.2020 № 641 (з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760, від 13.10.2020 № 956), від 09.12.2020 № 1236 продовжена до 30.06.2021.

Оскільки з позовом до суду ПАТ «АК «Київводоканал» звернулось 26 грудня 2022 року, апеляційний суд доходить висновку про пропуск позивачем позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за період з липня 2014 року по березень 2017 року, про застосування якої заявлено відповідачами у справі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ПАТ «АК «Київводоканал» про стягнення із відповідачів на користь позивача суми боргу за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме за період з березня 2017 року по вересень 2022 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що міститься у матеріалах справи, заборгованість відповідачів перед ПАТ «АК «Київводоканал» за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з березня 2017 року по вересень 2022 року становить 89 510,21 гривень (з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат) і така заборгованість підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в межах строку позовної давності.

Щодо розподілу судових витрат апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені сторонами під час розгляду справи, враховує, що апеляційної скаргу відповідачів слід частково задовольнити та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи, що суд задовольняє позов ПАТ «АК «Київводоканал» на 62%, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 1 538,22 гривень судового збору, в той час як з позивача на користь відповідачів належить стягнути 1 414,17 гривень на відшкодування сплаченого судового збору.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 10 вказаної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких обставин, з огляду на передбачену законом можливість взаємного зарахування судових витрат, враховуючи складність справи, ціну позову, принципи співмірності та розумності судових витрат, відсоток задоволених позовних вимог, апеляційний суд вважає за можливе звільнити сторони від обов`язку по відшкодуванню судових витрат одна одній.

Керуючись ст.ст. 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

постановв:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката Пителя Миколи Степановича задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за період з березня 2017 року по вересень 2022 року у розмірі 89 510 (вісімдесят дев'ять тисяч п'ятсот десять) гривень 21 копійку.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

Позивач: приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а; .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова