Справа № 159/2317/23 Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т. В.
Провадження № 22-ц/802/1039/23 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 , звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/6 частки житлового будинку, в АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця ОСОБА_6 спадщину за законом прийняла його мати ОСОБА_7 , яка на момент смерті проживала разом з ним. Ні дочка померлого ОСОБА_4 , ні він сам із заявами про прийняття спадщини після смерті батька у нотаріальні органи не звертались. Неподання ним заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк було викликано тим, що він з 2006 року і по даний час перебував і перебуває на військовій службі в Збройних Силах України.

Крім того, позивач вказував, що між ним та його тіткою - відповідачем ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не було досягнуто згоди щодо поділу спадкового майна, належного останній.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_3 просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 просила його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом без належної оцінки всіх доказів по справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, під час ухвалення рішення, не взяв до уваги той факт, що її довіритель ОСОБА_3 перебував на військовій службі в Збройних Силах України впродовж шести місяців після відкриття спадщини, у зв`язку з чим не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ні особисто, ні через засоби поштового зв`язку.

У відзиві відповідач ОСОБА_5 , посилаючись на обізнаність позивача про наявність спадкового майна та можливість останнього звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як особисто під час перебування у відпустках у м. Ковелі, так і за допомогою поштового зв`язку, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що причини, на які позивач посилався як на підставу для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, не є поважними і не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для нього на вчинення цих дій.

Зокрема, суд вважав, що оскільки ОСОБА_3 проходив військову службу на території України, то він мав змогу особисто звернутись в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини під час перебування у відпустках у 2018 і у 2021 році в м. Ковелі за місцем відкриття спадщини, та мав можливість подати таку заяву засобами поштового зв`язку.

Такий висновок суду є правильний.

З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого повторно 09 серпня 2016 року Ковельським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 - батько позивача ОСОБА_3 і відповідача ОСОБА_4 , який був рідним братом відповідача ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилась спадщина на 1/6 частки житлового будинку, в АДРЕСА_1 (а.с. 13-15).

З довідки, виданої Ремонтним житлово-комунальним підприємством №1, сформованої на підставі будинкової книги і приєднаної до матеріалів справи .слідує, що спадкодавець ОСОБА_6 до дня смерті проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 у будинку на АДРЕСА_1 (а.с. 36). ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14). Остання, на випадок своєї смерті, залишила заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області 02 серпня 2016 року, заповівши усе майно, яке їй належить і буде належати за законом, своїй дочці ОСОБА_5 (а.с. 33).

Крім того встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 у нотаріальну контору звернулась лише ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №264/2018, та 19 грудня 2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 27-39).

З довідок в/ч НОМЕР_2 від 28 квітня 2023 року, від 30 червня 2023 року встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебував на військовій службі на території України в періоди: з 01 листопада 2006 року по 23 жовтня 2007 року; з 14 серпня 2015 року по 15 січня 2018 року; з 28 лютого 2018 року по даний час. З 01 квітня 2021 року прибув для подальшого проходження служби з в/ч НОМЕР_3 до в/ч НОМЕР_2 . У періоди з 03 липня 2021 року по 19 липня 2021 року; з 11 березня 2023 року по 20 березня 2023 року перебував у відпусках. Інформацією щодо відпусток до 01 квітня 2021 року в/ч НОМЕР_2 не володіє, військова частина за попереднім місцем служби ОСОБА_3 розформована.

Також, з витребуваних судом і приєднаних до матеріалів справи письмових доказів - копій постанов Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2018 року та від 15 серпня 2018 року вбачається, що тимчасово непрацюючий ОСОБА_3 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень на території Ковельського району Волинської області (а.с. 67-68).

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом із тим, Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, врахувавши зазначені вище норми матеріального права та встановлені обставини справи, а саме тривалий період - понад сім років, який минув з дня смерті спадкодавця ОСОБА_6 , і ненадання позивачем ОСОБА_3 , який проходив військову службу на території України, доказів неможливості подання ним особисто або за допомогою поштового зв`язку в нотаріальні органи заяви про прийняття спадщини, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України для визначення останньому додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав і не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини, у встановлений законом строк.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши встановлені обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване представником позивача рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам норм матеріального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду та не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді