П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року м. Київ

Справа №755/15865/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7465/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Чех Н.А., 04 серпня 2022 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2020 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 390226,32 грн, моральну шкоду в сумі 10000,00 грн, витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, та судовий збір в розмірі 4032,27 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 травня 2020 року о 02.45 годині в м. Києві по вулиці Харківське шосе, 19-Б, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Atego», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває у її (позивача) власності. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року у справі №755/6588/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідальність відповідача була застрахована згідно Полісу № АО/6779996 ПрАТ «Страхова група «ТАС», яка здійснила виплату страхового відшкодування в межах страхової суми у розмірі 130000,00 грн.

Згідно зі Звітом №210/05-20 від 26 травня 2020 року про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, що був їй заподіяний внаслідок ДТП становить 520226,32 грн.

Моральну шкоду обґрунтувала тим, що належний їй автомобіль був її основним засобом пересування, і його пошкодження їй завдано душевних страждань.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 390226,32 грн, моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн та судові витрати у розмірі 15032, 27 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що вартість матеріального збитку завданого позивачу підтверджено належним доказом - відповідним звітом, страховою компанією здійснено страхове відшкодування у межах ліміту, а тому різниця у вказаних сумах підлягає стягненню з відповідача як винної особи за заподіяння вказаних збитків позивачу.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди та судових витрат є законними та обґрунтованими, а тому задовольнив їх в повному обсязі.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням відповідач, ним подана апеляційна скарга, в якій він вказує на незаконність, необґрунтованість рішення суду, у зв`язку з неповним дослідженням обставин справи, та їх неправильною оцінкою.

Відповідач вказує на те, що в підготовчому судовому засіданні представником позивача було підтверджено той факт, що пошкоджений транспортний засіб було продано (перереєстровано) 29 вересня 2020 року, тобто позивач на момент подання позовної заяви та розгляду справи не є власником пошкодженого транспортного засобу. А тому розрахований Звітом № 210/05-20 від 26 травня 2020 року матеріальний збиток, як сума грошових коштів необхідних для здійснення відновлення (ремонту) пошкодженого автомобіля, не може бути прийнятий до уваги суду. Також вказується на ряд недоліків наданого позивачем Звіту.

Враховуючи, що позивачем не було вчинено жодних дій щодо ремонту транспортного засобу та транспортний засіб було продано (перереєстровано), в даному випадку наявна не матеріальна шкода, а збитки. Збитками позивача є відновлення свого порушеного права шляхом відновлення втраченого майна, тобто отримання грошових коштів необхідних для придбання подібного транспортного засобу або компенсації вартості втраченого транспортного засобу. Тобто стягнення з відповідача різниці між ринковою вартість транспортного засобу, страховим відшкодуванням та отриманими грошовими коштами внаслідок продажу (перереєстрації). Однак, вартість придатних залишків звітом не визначалась. Докази щодо вартості продажу транспортного засобу в матеріалах справи відсутні.

При прийняті оскаржуваного рішення не враховано зазначеного та не визначено чи були понесені збитки позивачем та в якому розмірі.

Також відповідач вважає, що позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, оскільки пошкоджений транспортний засіб не є єдиним та/або основним засобом пересування, оскільки у власності позивача перебуває з 17 червня 2014 року транспортний засіб марки BMW. Отже, позивачем моральна шкода не доведена, а судом неправомірно було задоволено дану позовну вимогу.

Також відповідач не погоджується з розміром витрат на професійну правничу допомогу та зазначає, що акт виконаних робіт є неналежним, оскільки в ньому не визначено у якій саме справі були надані юридичні послуги.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

В судовому засіданні представник відповідача Усатенко Д.А. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про її задоволення.

Представник позивача - адвокат Конюшко Д.Б. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому їх неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Апеляційним судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

06 травня 2020 року о 02.45 годині в м. Києві по вулиці Харківське шосе, 19-Б, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Atego», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В наслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

Вказані обставини встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 травня 2020 року у справі № 755/6588/20, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. /т.1 а.с.10-12,84-85/.

Згідно зі Звітом №210/05-20 від 26 травня 2020 року про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 520226,32 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу - 499372,99 грн; ринкова вартість автомобіля - 543293,68 грн; втрата товарної вартості - 20853,33 грн /т.1 а.с.18-49,91-122/.

Встановлено, що відповідальність відповідача була застрахована згідно Полісу №АО/6779996 у ПрАТ «Страхова група «ТАС» /т.1 а.с.17,90/

В Полісі №АО/6779996 виданим ПрАТ «Страхова група «ТАС» забезпеченим транспортним засобом є «Mercedes-Benz Atego», державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума за матеріальну шкоду становить 130000,00 грн, франшиза - 1 500,00 грн /т.1 а.с.166/.

ОСОБА_2 03 червня 2020 року звернулась до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про страхове відшкодування /.1 а.с.168/.

З листа від 04 серпня 2020 року вбачається, що страховою компанією була визначена сума страхового відшкодування в розмірі 128500,00 грн /т.1 а.с.169/.

Згідно платіжного доручення № 116059 від 06 серпня 2020 року ПрАТ «Страхова група «ТАС», перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 128500,00 грн /т.1 а.с.170/.

Позивач згідно зі свідоцтвом НОМЕР_3 є власником транспортного засобу «Ford Mondeo», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 з 04 серпня 2017 року /т.1 а.с.15-16,88-89/.

За даними Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ транспортний засіб з VIN-кодом НОМЕР_4 , 2017 року випуску, було перереєстровано 29 вересня 2020 року та 02 березня 2021 року /т.1 а.с.153-156/.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача - адвокат Конюшко Д.Б. визнав обставини відчуження позивачем транспортного засобу в невідремонтованому стані, що зафіксовано в протоколі судового засідання від 03 березня 2021 року та на звукозаписі /т.1 а.с.159-161/.

Правовідносини по відшкодуванню матеріальної шкоди регулюються наступними нормами чинного законодавства України.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За змістом ч.ч. 1,3,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.ч. 2,4 ст.83 ЦПК України).

Правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди регулюються наступними нормами чинного законодавства України.

В порядку ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В порядку ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц викладений правовий висновок, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 369/11812/18 Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав на те, що апеляційний суд, встановивши, що позивач продала пошкоджений транспортний засіб, дійшов правильного висновку про те, що нею не доведений фактичний розмір завданої шкоди, оскільки не надано доказів ціни зазначеного договору купівлі-продажу, що має бути вирахувана з суми, зазначеної у звіті № 2017-06-30.

Верховний Суд у Постанові від 14 квітня 2022 року у справі №205/7747/18 звернув увагу на принцип добросовісності, який полягає у певному стандарті поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Особи, яка бере участь у справі, зобов`язана добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки.

У цій постанові Верховний Суд вказав на те, що поведінка позивача щодо залишення собі залишків автомобіля і їхня реалізація, а також вимога про відшкодування йому повної вартості вказаного автомобіля за ціною станом на час ДТП не є добросовісними.

Отже, суди неправильно застосували норми статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому безпідставно не дали належної оцінки різниці вартості автомобіля до та після ДТП, оскільки саме вказана сума, за вирахуванням суми страхового відшкодування, і підлягає до стягнення на користь позивача з відповідача як заподіювача збитків.

Вказані висновки підтверджуються практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 06 грудня 2021 року у справі № 757/22936/19-ц (провадження № 61-12685св21), від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц (провадження № 61-6829св20).

З наведених вище обставин справи вбачається, що знайшли своє підтвердження обставини дорожньо-транспортної пригоди 06 травня 2020 року, за участю сторін у справі та наявність вини відповідача у ній. Також встановлено, що транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень.

На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем в ході розгляду справи судом першої інстанції було надано Звіт № 210/05-20 від 26 травня 2020 року згідно з яким, вартість матеріального збитку завданого позивачу становить 520226,32 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу - 499372,99 грн; ринкова вартість автомобіля до моменту ДТП - 543293,68 грн; втрата товарної вартості - 20853,33 грн. Вартість автомобіля після ДТП у звіті визначена не була

Відповідальність відповідача була застрахована, і при укладенні договору страхування страхова сума (страховий ліміт) був визначений у розмірі 130000 (сто тридцять тисяч) гривень. Страховою компанією були виконані взяті на себе договірні зобов`язання та здійснено виплату позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 128500,00 грн.

У зв`язку з викладеними обставинами, позивач просила суд стягнути з відповідача матеріальний збиток в сумі 390226,32 грн, що є різницею між вартістю матеріального збитку визначеного суб`єктом оціночної діяльності та сумою страхового ліміту (520226,32-130000,00 = 390226,32).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач не здійснювала відновлювального ремонту автомобіля і не планує його здійснення, так як вона здійснила його відчуження, і таке відчуження відбулось 29 вересня 2020 року, тобто до дати звернення до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача також визнав ці обставини.

З урахуванням здійснення позивачем відчуження автомобіля у пошкодженому вигляді фактичний розмір завданої їй шкоди мав би становити різницю між вартістю автомобіля до пошкодження і після цього. Однак, позивач не подала до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження вартості автомобіля після ДТП та/або вартості, за яку було здійснено його відчуження. У зв`язку з цим визначення фактичного розміру завданої позивачу шкоди не вбачається можливим.

При цьому апеляційний суд враховує принцип добросовісності, який полягає у певному стандарті поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Особи, яка бере участь у справі, зобов`язана добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки.

За загальним правилом відшкодування шкоди полягає саме у відновленні становища позивача до того, як його право було порушено діями відповідача, і відшкодування шкоди не повинно призводити до збагачення позивача, так як в такому випадку відбудеться порушення прав відповідача. Поведінка позивача щодо пред`явлення вимоги про відшкодування повної вартості відновлювального ремонту, здійснення якого не є можливим у зв`язку з реалізацію транспортного засобу у пошкодженому стані, не надання даних про реальну вартість транспортного засобу у пошкодженому стані не є добросовісними діями.

А отже суд першої інстанції встановивши відсутність даних про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, а також обставини відчуження автомобіля та відсутність документів щодо продажу автомобіля, з урахуванням принципів розумності та справедливості мав відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог про відшкодування майнової шкоди з підстав недоведеності фактичного розміру такої шкоди. На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції вказав на положення ст.1167 ЦК України та дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн підлягають до задоволення. Однак, сама по собі обставина вини відповідача у вчиненні ДТП не є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди, так як відповідачем були вчинені передбачені законом дії щодо страхування своєї відповідальності, і обставин ухилення його від цивільної відповідальності за обставинами цієї справи не встановлено. В матеріалах справи відсутні дані в чому саме полягала моральна шкода завдана позивачу та з яких міркувань виходила позивач оцінюючи її у розмірі 10000,00 грн. Таким чином, під час судового розгляду залишилась недоведеною наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода (моральна) зі встановленням її розміру; причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина. Аргументація суми моральної шкоди не підпадає оцінці з точки зору розумності і справедливості, так як не надано жодного доказу в її обґрунтування.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди також ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Враховуючи відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, відсутні і підстави для компенсації позивачеві понесених ним витрат на проведення експертного дослідження та всіх інших судових витрат. Разом з тим, враховуючи встановлені апеляційним судом обставини обґрунтованості доводів апеляційної скарги та наявні підстави для її задоволення, стягненню з позивача на користь відповідача підлягає сума понесених ним витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 6048,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6048,40 грн.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 11 грудня 2023 року