Провадження № 2/734/956/23 Справа № 734/4509/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

12 грудня 2023 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі судових засідань - Ієвлевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: яка не заявляє самостійних вимог Остерська міська рада Чернігівського району, Чернігівської області про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Остерська міська рада, в особі служби у справах дітей, у якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позовні вимоги мотивує тим, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_4 . За рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 13.03.2018 року у справі № 734/42/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 24.07.2019 року Козелецьким районним судом Чернігівської області у справі № 734/2671/19 видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 19.11.2019 року ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області у справі № 734/2771/19 затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якою врегульоване, питання усунення позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною та визначено способи його участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином. Певний час дитина проживала з матір`ю та бабусею ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишився проживати з бабусею ОСОБА_5 , а його мати ОСОБА_2 проживала окремо зі своїм співмешканцем. Одного разу ОСОБА_2 взяла дитину до себе для спілкування після чого бабуся ОСОБА_5 не змогла їх знайти, шукали через поліцію. Після вказаного інциденту в кінці квітня 2021 року позивач забрав сина до себе. ОСОБА_2 не заперечувала. Оскільки на той час позивач працював у місті Києві, то в робочі дні ОСОБА_6 перебував у його батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що проживають в АДРЕСА_1 . На вихідних та в період відпустки дитина була зі позивачем у справі. В цей час ОСОБА_6 відвідував Остерський заклад дошкільної освіти "Оленка" Остерської міської ради. Згідно характеристики № 01-27/17 від 21.08.2023 року вихованця ОСОБА_4 останній відвідував заклад з 02.09.2019 року. Зазвичай, в садок дитину приводили і мама, і тато. Але починаючи з травня 2021 року по лютий 2022 року вихованням дитини займались тільки батько ОСОБА_1 і бабуся ОСОБА_8 , матір в ЗДО з цього часу не з`являлась. У хлопчика трохи страждала вимова, часто була неврівноважена поведінка, але над цим посилено працювала бабуся ОСОБА_8 . Також бабуся водила його на різні гуртки, займалась його всестороннім розвитком. З початком повномасштабного російського вторгнення в Україну позивач втратив роботу, проживав разом із сином в АДРЕСА_2 , де вони обоє зареєстровані. З 01.09.2022 року ОСОБА_6 навчається в 1 класі Остерського ліцею № 2 Остерської міської ради. До 23.01.2023 року навчанням, вихованням, утриманням дитини, забезпеченням всім необхідним займався позивач у справі, з навчанням також допомагала його мати. З 23.01.2023 року ОСОБА_1 пішов добровольцем в штурмову бригаду "Сталевий кордон". Він продовжує повністю утримувати дитину, але з того часу тимчасово, з поважної причини син ОСОБА_6 проживає з його батьками. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 05.06.2023 року у справі № 734/1336/23 задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від стягнення аліментів. Звільнено, починаючи з 01 лютого 2022 року, від сплати аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданого 24 липня 2019 року Козелецьким районним судом Чернігівської області (справа № 734/2671/19). про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Згідно характеристики № 01-18/72 на учня 1 класу Остерського ліцею № 2 від 17.08.2023 року ОСОБА_4 навчається в ліцеї з 01.09.2022 року. В даний час проживає з бабусею та дідусем. Атмосфера в родині дружелюбна, тепла. Хлопчик вихований, завжди акуратно вдягнений, охайний. Вихованням дитини займався батько ОСОБА_1 . Зараз батько знаходиться в ЗСУ. дитиною займається бабуся ОСОБА_8 , вона приділяє належну увагу вихованню дитини, є активним помічником ОСОБА_6 в навчанні. Дитина забезпечена всім необхідним для занять і технікою для уроків онлайн. Мати, ОСОБА_2 , жодного разу в школу не приходила, навчанням дитини не цікавилась, в позашкільних виховних заходах участі не приймала. Згідно акту обстеження від 17.08.2023 року про встановлення факту проживання ОСОБА_4 депутатом Остерської міської ради Бардаченко Тетяною Миколаївною в присутності сусідів-свідків ОСОБА_10 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , проведено обстеження будинку за адресою АДРЕСА_2 . Внаслідок обстеження виявлено, що ОСОБА_4 постійно проживав з батьком ОСОБА_1 з травня 2021 року по січень 2023 року за адресою АДРЕСА_2 . Він повністю займався його вихованням, навчанням та утриманням. З січня 2023 року ОСОБА_1 мобілізований до лав ЗСУ. Його син. ОСОБА_4 тимчасово проживає з бабусею ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 . Висновок: ОСОБА_3 проживає фактично з батьком ОСОБА_1 . Мати проживає окремо і дитиною не займається. Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_8 свідчить про те, що 17.08.2023 року комісія у складі начальника ССД Остерської міської ради Музики H.A., спеціаліста ССД Остерської міської ради Руско Т.П., завідувача відділенням соціальної роботи КЗ "Центр надання соціальних послуг" Остерської міської ради Березан А.Ю. соціального педагога Остерського ліцею № 2 Остерської міської ради Бондаренко Л.М. провела обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_8 . Сім`я складається із 3 чол. Бабуся - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчитель початкових класів Остерського ліцею № 2 Остерської міської ради, дідусь - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонер, діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , учень 1 класу Остерського ліцею № 2 Остерської міської ради. Санітарно-гігієнічні норми проживання задовільні. В будинку чисто та комфортно. Всі речі лежать на своїх місцях. Наявні меблі, ліжка для всіх членів сім`ї, диван, шафа. стіл, стільці, кухонні меблі, побутова техніка: телевізор, холодильник, пральна машина та ін. Одна кімната є дитячою, в кімнаті наявне ліжко з необхідною постільною білизною, комод, і Дитина забезпечена необхідним сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям. На момент обстеження були в наявності продукти харчування. Висновки і пропозиції комісії: у сім`ї ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 створені належні умови для проживання, навчання та виховання дитини. Дитина ОСОБА_4 і за даною адресою проживає з бабусею ОСОБА_8 тимчасово на період перебування батька ОСОБА_14 в ЗСУ. Мати дитини ОСОБА_2 з дитиною не проживає, ОСОБА_6 не відвідує вже тривалий час, участі у вихованні, навчанні сина не приймає, матеріально дитину не утримує, не купує йому речі та продукти харчування, іграшки, подарунки, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, навчанням. Це підтверджується як вище вказаними характеристиками на ОСОБА_6 з дошкільного закладу, навчального закладу, так і повідомленням Служби у і справах дітей Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області № 102/11- 26 від 18.08.2023 року, довідкою Остерської міської амбулаторії Загальної практики сімейної медицини № 2025 від 25.09.2023 року. Остання свідчить про те. що за медичною допомогою з приводу захворювань, профілактичних щеплень ОСОБА_4 звертався у супроводі лише батька ОСОБА_14 . На протязі останніх трьох років мама ОСОБА_2 за медичною допомогою з дитиною в амбулаторію не зверталась. ІНФОРМАЦІЯ_7 сину виповнилось 7 років, з днем народження мати його не привітала. Таким чином, поведінка ОСОБА_2 свідчить про її свідоме нехтування батьківськими обов`язками та про ухилення від їх виконання. Останнє полягає в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в достатньому обсязі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України. В даній ситуації важливим є те, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з нею не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері зі своєю дитиною. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між нею та дитиною.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, в матеріалах справи містяться від них заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.

Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява відповідно до якої, просять справу розглядати без участі представника служби у справах дітей Остерської міської ради Чернігівської області.

Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У судовому засіданні було встановлено, що позивач у справі, ОСОБА_1 перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_4 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від( 03.10.2016 року).

За рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 13.03.2018 року у справі № 734/42/18 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

24.07.2019 року Козелецьким районним судом Чернігівської області у справі № 734/2671/19 видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

19.11.2019 року ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області у справі № 734/2771/19 затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якою врегульоване, питання усунення позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною та визначено способи його участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином.

З 01.09.2022 року ОСОБА_6 навчається в 1 класі Остерського ліцею № 2 Остерської міської ради. До 23.01.2023 року навчанням, вихованням, утриманням дитини, забезпеченням всім необхідним займався позивач ОСОБА_1 у справі, з навчанням також допомагала його мати.

З 23.01.2023 року ОСОБА_1 пішов добровольцем в штурмову бригаду "Сталевий кордон". Він продовжує повністю утримувати дитину, але з того часу тимчасово, з поважної причини син ОСОБА_6 проживає з його батьками.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 05.06.2023 року у справі № 734/1336/23 задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від стягнення аліментів. Звільнено, починаючи з 01 лютого 2022 року, від сплати аліментів, що стягуються на підставі судового наказу, виданого 24 липня 2019 року Козелецьким районним судом Чернігівської області (справа № 734/2671/19). про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно характеристики № 01-18/72 на учня 1 класу Остерського ліцею № 2 від 17.08.2023 року ОСОБА_4 навчається в ліцеї з 01.09.2022 року. В даний час проживає з бабусею та дідусем. Атмосфера в родині дружелюбна, тепла. Хлопчик вихований, завжди акуратно вдягнений, охайний. Вихованням дитини займався батько ОСОБА_1 . Зараз батько знаходиться в ЗСУ. дитиною займається бабуся ОСОБА_8 , вона приділяє належну увагу вихованню дитини, є активним помічником ОСОБА_6 в навчанні. Дитина забезпечена всім необхідним для занять і технікою для уроків онлайн. Мати, ОСОБА_2 , жодного разу в школу не приходила, навчанням дитини не цікавилась, в позашкільних виховних заходах участі не приймала.

Згідно акту обстеження від 17.08.2023 року про встановлення факту проживання ОСОБА_4 депутатом Остерської міської ради Бардаченко Тетяною Миколаївною в присутності сусідів-свідків ОСОБА_10 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , проведено обстеження будинку за адресою АДРЕСА_2 . Внаслідок обстеження виявлено, що ОСОБА_4 постійно проживав з батьком ОСОБА_1 з травня 2021 року по січень 2023 року за адресою АДРЕСА_2 . Він повністю займався його вихованням, навчанням та утриманням. З січня 2023 року ОСОБА_1 мобілізований до лав ЗСУ. Його син. ОСОБА_4 тимчасово проживає з бабусею ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 . Висновок: ОСОБА_3 проживає фактично з батьком ОСОБА_1 . Мати проживає окремо і дитиною не займається.

Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_8 свідчить про те, що 17.08.2023 року комісія у складі начальника ССД Остерської міської ради Музики H.A., спеціаліста ССД Остерської міської ради Руско Т.П., завідувача відділенням соціальної роботи КЗ "Центр надання соціальних послуг" Остерської міської ради Березан А.Ю. соціального педагога Остерського ліцею № 2 Остерської міської ради Бондаренко Л.М. провела обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_8 . Сім`я складається із 3 чол. Бабуся - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчитель початкових класів Остерського ліцею № 2 Остерської міської ради, дідусь - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонер, діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , учень 1 класу Остерського ліцею № 2 Остерської міської ради. Санітарно-гігієнічні норми проживання задовільні. В будинку чисто та комфортно. Всі речі лежать на своїх місцях. Наявні меблі, ліжка для всіх членів сім`ї, диван, шафа. стіл, стільці, кухонні меблі, побутова техніка: телевізор, холодильник, пральна машина та ін. Одна кімната є дитячою, в кімнаті наявне ліжко з необхідною постільною білизною, комод, і Дитина забезпечена необхідним сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям. На момент обстеження були в наявності продукти харчування. Висновки і пропозиції комісії: у сім`ї ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 створені належні умови для проживання, навчання та виховання дитини. Дитина ОСОБА_4 і за даною адресою проживає з бабусею ОСОБА_8 тимчасово на період перебування батька ОСОБА_14 в ЗСУ. Мати дитини ОСОБА_2 з дитиною не проживає, ОСОБА_6 не відвідує вже тривалий час, участі у вихованні, навчанні сина не приймає, матеріально дитину не утримує, не купує йому речі та продукти харчування, іграшки, подарунки, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, навчанням. Це підтверджується як вище вказаними характеристиками на ОСОБА_6 з дошкільного закладу, навчального закладу, так і повідомленням Служби у і справах дітей Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області № 102/11- 26 від 18.08.2023 року, довідкою Остерської міської амбулаторії Загальної практики сімейної медицини № 2025 від 25.09.2023 року. Остання свідчить про те. що за медичною допомогою з приводу захворювань, профілактичних щеплень ОСОБА_4 звертався у супроводі лише батька ОСОБА_14 . На протязі останніх трьох років мама ОСОБА_2 за медичною допомогою з дитиною в амбулаторію не зверталась.

Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдужливо ставиться до дитини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на їх фізичний розвиток.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дітей, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми фактично відсутній, відповідач не виявляє до своїх дітей батьківського піклування, не відвідує їх та не цікавиться їх долею.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дітей, не забезпечує законних прав дітей на нормальні умови життя, також жодним чином не приймає участі в утриманні дітей, не цікавиться їх життям, та не приймає участь у їх вихованні.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як матір`ю дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо малолітнього ОСОБА_4 , що є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на їх психіку до моменту зміни ним свого ставлення та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: яка не заявляє самостійних вимог Остерська міська рада Чернігівського району, Чернігівської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Відомості про учасників провадження:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Остерська міська рада, в особі служби у справах дітей, місце знаходження: м. Остер, вул. Незалежності, буд. 21, Чернігівська область.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленим цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: