Справа № 642/4927/23
Провадження № 2/642/1376/23
13 грудня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Грінчук О.П.,
за участі секретаря Шрамко Н.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з даним позовом, вказуючи, що з 18.05.2007 він перебував з відповідачем у шлюбних відносинах. В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька, ОСОБА_3 . Заочним рішенням суду від 27.02.2018 шлюб між сторонами розірвано. Ще до розірвання шлюбу відповідач припинила виконувати свої обов`язки по відношенню до доньки, залишила дитину та виїхала у невідомому напрямку. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24.02.2020 ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.02.2021 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02.03.2021 ОСОБА_1 надано дозвіл на вивіз дитини за кордон без згоди та супроводу матері. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.05.2021 визначено місце проживання дитини разом з батьком. Увесь цей час він самостійно займається вихованням та утриманням дитини, її розвитком, лікуванням. Відповідач давно ухиляється від виконання своїх обов`язків матері, тому позивач просить суд позбавити її батьківських прав відносно доньки.
05.09.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
08.11.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
28.11.2023 до суду надійшли пояснення Департаменту служб у справах дітей ХМР та висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалася.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях просив розглядати справу без участі представника, з урахуванням наданого висновку.
Таким чином, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки, в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними в ній матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 18.05.2007 сторони перебували у шлюбі, який заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27.02.2018 розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис №334 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Батьками дитини зазначені - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24.02.2020 ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.02.2021 з відповідача, ОСОБА_2 , стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 .
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02.03.2021 ОСОБА_1 надано дозвіл на вивіз дитини, ОСОБА_3 , за кордон без згоди та супроводу матері.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.05.2021 визначено місце проживання дитини, ОСОБА_3 , разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Вищезазначеними судовими рішеннями встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу припинила виконання своїх батьківських обов`язків та поїхала в невідомому напрямку, бажання спілкування з дитиною не проявляє. Також встановлено, що батько дитини повністю та самостійно займається вихованням дитини, її розвитком, утриманням, лікуванням та забезпеченням іншими благами.
Згідно акту обстежень умов проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою проживають ОСОБА_1 з донькою, ОСОБА_3 . Дитина забезпечена належними умовами проживання, одягом та взуттям.
Згідно характеристики класного керівника та директора Харківського приватного навчально-виховного комплексу «Ліцей Професіонал» Харківської області встановлено, що дитина активна, здібна та комунікабельна, батько дитини ОСОБА_1 приділяє багато уваги вихованню дитини, постійно спілкується з вчителями, відвідує батьківські збори. Мати дитини до ліцею жодного разу не з`являлась.
Крім того, із відповіді на запит головного лікаря КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19» ХМР ОСОБА_4 , дитина, ОСОБА_1 , перебуває під наглядом фахівців зазначеного закладу. За медичною допомогою дитина звертається рідко, мати дитини до медичного закладу разом з дитиною жодного разу не приходила.
Державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові, Чекаленко Р.Р. видано довідку про неотримання ОСОБА_1 аліментів від ОСОБА_2 .
Згідно довідки начальника Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України ОСОБА_5 , за період з 26.01.2016 по 26.01.2021 ОСОБА_2 неодноразово перетинала державний кордон України.
Крім того, згідно висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР, департамент дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки, ОСОБА_3 . Крім того, встановлено, що неповнолітня донька проживає разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , для дитини створені належні умови. Місцезнаходження матері дитини невідоме. Неповнолітня ОСОБА_3 надала свої пояснення, в яких вказала, що не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав, з матір`ю не спілкувалась більше 5 років.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п. 1 ст. 18 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтею 164 СК України передбачений вичерпаний перелік правових підстав позбавлення особи батьківських прав. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 17 вищезазначеної постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно доньки.
Факт нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно доньки підтверджується перевіреними судом зазначеними вище доказами по справі у їх сукупності.
Суду не надано доказів, які б свідчили про поважність причин невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, або чинення позивачем їй перешкод у цьому.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позовна заява підлягає задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, стягнення судового збору підлягає з відповідача на користь держави як за вимогу немайнового характеру, а саме 1073.60 грн.
Керуючись ст. ст. 126, 150, 155, 164 - 166 Сімейного кодексу України, ст. ст. 7, 8, 81, 83, 141, 223, 247, 258, 259, 263-268, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13.12.2023.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, м. Харків, вул. Чернишевська, 55, .

Головуючий