Справа № 457/1591/23
провадження №2/457/293/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Трускавецької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 . Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 10 жовтня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що ще до розірвання шлюбу відповідачка останнім часом, фактично не цікавиться життям, побутом, ні вихованням, розвитком дитини. З моменту розлучення, ситуація не покращилася, дитина проживає та повністю перебуває на утриманні позивача. ОСОБА_2 кошти на дитину не передає, хоч фінансово спроможна. Відповідачка свідомо усунулася від покладених обов?язків матері визначених Сімейним кодексом України в частині ухилення від виконання обов?язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виражається в повному ігноруванні його як особистості, неспілкується з дитиною, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти.Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками. Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просив суд проводити розгляд поданої ним позовної заяви у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву в якій просила суд проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник третьої особи за викликом суду не з`явилася, подала суду письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, оскільки підготовлено висновок по суті позову про доцільність позбавлення батьківських прав тому позовні вимоги підтримує.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 10 жовтня 2023 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - розірвано та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати і виховуватись з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції видане повторно 06 грудня 2014 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно Акту про фактичне проживання особи ОСББ «Карпати 2015» № 87 від 13 жовтня 2023 року, що видана ОСОБА_1 про те, що він зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним проживає - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно Акту обстеження умов проживання від 07 листопада 2023 року, спеціалістом служби у справах дітей ТМР проведено обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі є всі необхідні меблі та техніка, умови проживання задовільні.

Як вбачається з характеристики та довідки про доходи від 16 жовтня 2023 року №1 ОСОБА_1 працює у ФОПВ овчина З.І. та має відповідний дохід.

Згідно довідки КНП «Трускавецької міської лікарні», ОСОБА_1 на динамічному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 12 жовтня 2023 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачка нехтує та взагалі відмовилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина, не цікавиться його долею, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує та жодних спроб на відновлення відносин з сином не робила.

Більше того, згідно долученої до матеріалів справи нотаріально-завіреної заяви ОСОБА_2 , що зареєстрована в реєстрі за №1878, вбачається, що остання відмовляється від батьківських прав на сина та дає згоду на позбавлення її батьківських прав щодо нього.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно із п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, а відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Невиконання батьківського обов`язку з боку відповідачки суперечить ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Комісією з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради 27 жовтня 2023 року розглянула заяву ОСОБА_1 щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .

Зокрема, вказаним висновком від 31 жовтня 2023 року №18/02.02-1415/1 встановлено, що ОСОБА_2 проживає окремо від дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, життям дитини не цікавиться, не допомагає матеріально. ОСОБА_2 на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилась та подала заяву в якій не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний Суд у своїй постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, у ході розгляду справи знайшли своє підтвердження ті обставини, що відповідачка не бере участі в матеріальному утриманні сина, не займається його вихованням та лікуванням, і не цікавиться життям дитини.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачка самоусунулася від виховання свого сина, не бажає нести за нього відповідальність і виконувати свій батьківській обов`язок, тоді як дитина потребує, зокрема і грошової допомоги, з врахуванням її віку і розвитку та стану здоров`я, жодних спроб на відновлення відносин із сином не робить, наміру змінити своє ставлення до дитини не виявляє, більше того, надала нотаріально засвідчену заяву про позбавлення її батьківських прав, тому суд приходить до висновку, що відповідача ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , що відповідатиме інтересам дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя: В. І. Марчук