ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 695/1228/23
Провадження № 22-ц/821/812/23
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря Мунтян К. С.,

учасники справи:

заявник Золотоніський відділ державної виконавчої служби у Головного територіального управління юстиції,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року у справі за поданням головного державного виконавця Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міклащук О. Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи ОСОБА_1 , головуючий суддя Ватажок-Сташинська А. В., повний текст ухвали складено 17 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в :

10 квітня 2023 року головний державний виконавець Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міклащук О. Ю. звернулась до суду з поданням, в якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 757/18032/14-ц, виданим 01.08.2014 про стягнення боргу в сумі 64041,59 грн.

Подання обґрунтоване тим, що головним державним виконавцем здійснюється примусове виконання виконавчого листа, виданого 01.08.2014 Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/18032/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Центр фінансових послуг» заборгованості за кредитним договором в сумі 64041,59 грн.

Постановою державного виконавця від 10.08.2022 відкрито виконавче провадження, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Зазначає, що під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити 06.04.2023 майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Також виконавцем 20.02.2023 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що ОСОБА_1 одержує доходи в ТОВ «Вел-Транс», однак кошти по рішенню суду не сплачує.

Також державним виконавцем встановлено, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, та він неодноразово перетинав державний кордон України.

Оскільки боржником рішення суду виконано не було і він ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів це призвело до вжиття відносно нього заходів примусового виконання.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року в задоволенні подання відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що державним виконавцем не надано доказів того, що на даний час боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду. Також не надано доказів, які б свідчили, що боржник має намір виїхати за межі України з метою уникнення від виконання рішення суду, а так само доказів на обґрунтування того, що застосування обмеження у праві виїзду за межі України боржника, сприятиме виконанню судових рішень.

Крім того, судом зазначено, що державним виконавцем є недоведеним те, що невжиття такого заходу як тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише факт наявності відкритого виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості не свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі, поданій 24 квітня 2023 року, вважаючи, що оскаржувана ухвала є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального права, Золотоніський ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) просив суд скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд поверхнево застосував положення закону до даних правовідносин.

Зазначає, що з матеріалів справи та наданих доказів, очевидно, що хоча головний державний виконавець надсилав виклик боржнику ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією, боржник на вимогу виконавця не з`явився, чим порушив один зі своїх обов`язків передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», що згідно позиції Верховного Суду є ухиленням боржника від виконання рішення суду, а отже є підставою для тимчасового обмеження у виїзді за кордон.

Щодо доцільності обмеження виїзду за кордон зазначає, що головним державним виконавцем встановлено, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та регулярно перетинає державний кордон України, що може суттєво ускладнити виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу на час розгляду справи не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, приведеним вимогам в цілому відповідає.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Одночасно, відповідно до п. 5, ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянину України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді закордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок про те, що право державного чи приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання свого зобов`язання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Золотоніському відділі державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП № 69606349 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 01.08.2014 Печерським районним судом м. Києва на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 07.03.2014 № 73/14 у справі № 757/18032/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Центр фінансових послуг» заборгованості за кредитним договором.

Постановою державного виконавця від 10.08.2022 ВП № 69606349 відкрито виконавче провадження, якою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою державного виконавця від 11.08.2022 ВП № 69606349 державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 70 645,74 грн.

Доказів направлення даних постанов Біді В. Г., та відповідно їх отримання останнім, матеріали справи не містять.

20.02.2023 на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень стосовно причин невиконання рішення суду, однак конверт повернувся з відміткою Укрпошти про неможливість вручення адресату «за закінченням строку зберігання», що не є належним повідомленням.

03 квітня 2023 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 69606349 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у даному виконавчому провадженні.

Доказів направлення даної постанови ОСОБА_1 матеріали справи також не містять.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, нерухоме майно щодо боржника ОСОБА_1 відомості відсутні.

Згідно з актом державного виконавця від 06.04.2023, державний виконавець здійснив вихід за адресою АДРЕСА_1 . За даною адресою вдома ОСОБА_1 не було. Залишено конверт з викликом до виконавчої служби.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З наведених обставин справи вбачається, що надані державним виконавцем матеріали подання не містять доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 свідомого ухилення від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ЗУ «Про виконавче провадження».

При цьому, в даному випадку саме державний виконавець мав навести, в чому саме полягає факт ухилення боржника від виконання рішення, так як сам по собі факт наявності виконавчого провадження та вчинення певних виконавчих дій не можуть бути належною підставою обмеження права боржника у виїзді за межі України.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник регулярно перетинає державний кордон України, що може суттєво ускладнити виконання рішення суду, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки це твердження є припущенням, в той час як відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо не доведення державним виконавцем факту ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог ст. 375ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 374, 375, 381, 382, 384, 385, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Текст постанови складено 13 червня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко