Справа №705/2451/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 5295,08 доларів США, що за курсом 29,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.04.2022 року складає 154881,09 грн. за кредитним договором № GSU0GR від 05.09.2008 року, яка складається з наступного: 5295,08 долар США - 3 % річних від простроченої суми, та стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 05.09.2008 року уклали кредитний договір № GSU0GR. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 20600,00 доларів США на термін до 02.12.2015 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, що зумовило звернення з позовом до суду. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.12.2012 було задоволено стягнути заборгованість. Сума заборгованості за тілом кредиту станом на 10.03.2012 р. становить у розмірі 19882,01 USD, та яка у подальшому змінюється по періодам, які зазначені нижче у розрахунку заборгованості та станом на 18.04.2022 становить у розмірі 19851,39 USD. Оскільки з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2009 року, тобто за період з 05.09.2008 року по 06.02.2012 року, то за період після подання позовної заяви від 21.02.2012 року, з 10.03.2012 по 18.04.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 5295,08 доларів США, яка складається з 3% річних від простроченої суми, що становить 5295,08 доларів США.

Ухвалою судді від 27.01.2023 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від сторін судом у встановлений строк не отримано.

Ухвала судді про відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Проте вказані документи були повернуті оператором поштового зв`язку до суду з відміткою від 18.03.2023 про те, що адресат за зазначеною адресою відсутній. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається таким, який належним чином отримав копію ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву не подав, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 05.09.2008 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № GSU0GR.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.12.2012 було стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на відшкодування боргу 344595,04 грн. солідарно.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № GSU0GR від 05.09.2008 р., укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 18.04.2022 р. загальна заборгованість за кредитом становить 220142,08 дол. США, що в еквіваленті становить 6439155,84 грн.

Сума заборгованості за тілом кредиту станом на 10.03.2012 становить 19882,01 дол. США, та яка у подальшому змінюється по періодам, які зазначені у розрахунку заборгованості, та станом на 18.04.2022 становить у розмірі 19851,39 дол. США. Загальний період прострочення грошового зобов`язання - 3245 днів, тому 3 % річних становить 5295,08 дол. США.

Наданий банком розрахунок заборгованості повністю або частково не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши надані суду докази, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості загалом є обґрунтованими, однак нарахування сум відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 24.02.2022 по 18.04.2022 позивачем здійснювалося безпідставно з огляду на таке.

Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжений, діяв на час звернення з позовом до суду та діє на час ухвалення рішення у справі.

З огляду на те, що позивачем нараховувалися суми у період воєнного стану, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог у частині нарахування 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 24.02.2022 по 18.04.2022 слід відмовити. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість - 3 % річних від простроченої суми за період з 10.03.2012 по 23.02.2022.

Згідно з розрахунком 3-х % річних за період з 10.03.2012 по 23.02.2022 становлять:

- з 10.03.2012 до 31.12.2012 (297 дні) - 484,01 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*297= 484,01 доларів США

- з 01.01.2013 до 06.12.2015 (1070 дні) - 1748,53 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1070=1748,53 доларів США

- з 14.06.2016 до 14.06.2016 (1 день) - 1,63 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1=1,63 доларів США

- з 08.07.2016 до 08.07.2016 (1 день) - 1,63 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1=1,63 доларів США

- з 01.08.2016 до 01.08.2016 (1 день) - 1, 63 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1=1,63 доларів США

- з 07.09.2016 до 07.09.2016 (1 день) - 1,63 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1=1,63 доларів США

- з 30.09.2016 до 30.09.2016 (1 день) - 1,63 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1=1,63 доларів США

- з 03.11.2016 до 03.11.2016 ( 1 день) - 1,63 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1=1,63 доларів США

- з 02.12.2016 до 02.12.2016 ( 1 день) - 1,63 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1=1,63 доларів США

- з 13.02.2017 до 13.02.2017 ( 1 день) - 1,63 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1=1,63 доларів США

- з 06.03.2017 до 31.12.2019 (1031 день) - 1682,20 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*1031=1682,20 доларів США

- з 01.01.2020 до 31.12.2020 (366 дні) - 595,54 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*366=595,54 доларів США

- з 01.01.2021 до 23.02.2022 (419 дні) - 683,21 доларів США

(19851,39 дол. США*3):100:365*419=683,21 доларів США.

Усього заборгованість становить 5206,52 доларів США, що за курсом 28,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.02.2022 складає в еквіваленті 150937,02 грн.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про можливість стягнення з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК коштів трьох відсотків річних від суми боргу за період з 10.03.2012 по 23.02.2022 у розмірі 5206,52 доларів США, що в еквіваленті станом на 23.02.2022 становить 150937,02 грн.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір, який сплатив позивач при зверненні до суду, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі, пропорційному задоволеним позовним вимогам.

Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір в розмір 2481,00 грн., враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2417,82 грн.=2481,00*150937,02/ 154881,09.

Керуючись ст. ст. 19, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 3% річних за невиконання грошового зобов`язання за період з 10.03.2012 по 23.02.2022 за кредитним договором № GSU0GR від 05.09.2008 у розмірі 5206,52 доларів США, що в еквіваленті станом на 23.02.2022 становить 150937,02 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2417,82 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»; 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 «Д», .

Відповідач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя О.І.Єщенко