УХВАЛА

13 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 182/2842/22

провадження № 61-17448ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Нікопольський ВДВС), заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2011 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та призначено стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку та всіх доходів кожного місяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку кожного місяця. На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2011 року, видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Державним виконавцем Нікопольського ДВС Прудським Д. Л. винесені постанови від: 16 лютого 2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; 16 лютого 2018 року про тимчасове обмеження боржника у праві користування мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

08 травня 2019 року державним виконавцем Прудським Д. Л. по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 відносно нього були винесені постанови про зняття тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та про зняття тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, а також постанова про зняття обмеження у праві виїзду особи з України.

10 травня 2019 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», за письмовою заявою стягувача. Проте, після зупинення його працівниками Національної поліції йому стало відомо, що на сьогоднішній день вказані вище обмеження не скасовані з тих підстав, що в базах він вважається боржником, що обмежує його особисті права.

У відповідь на адвокатський запит № 57 від 31 травня 2022 року від управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області було отримано відповідь № 22аз від 04 червня 2022 року, в якій зазначалось, що в ході перевірки інформації встановлено, що станом на 03 червня 2022 року, відповідно обліків інформаційної підсистеми «Мін`Юст» інформаційно-телекомунікаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України», до ЄІС в електронному вигляді з використанням ЕЦП державного виконавця, який виніс відповідну постанову, через АСВП, постанови про зняття тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві користування транспортними засобами, не надходило.

06 липня 2022 року від державного виконавця Прудського Д. Л. надійшла відповідь на адвокатський запит № 56 від 31 травня 2022 року, в якій було повідомлено про направлення постанов про скасування тимчасових обмежень, начебто, до відповідних служб. Як доказ направлення до запиту було додано чеки, які з часом стали нечитаємі та вигоріли. Таким чином скаржник вважав, що державний виконавець не надав доказів направлення до управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Дніпропетровській області винесених постанов про скасування тимчасових обмежень, що свідчить про відкриту форму бездіяльності державного виконавця.

Враховуючи викладене просив визнати бездіяльність державного виконавця Нікопольського ВДВС Прудського Д. Л. такою, що порушує його права, а також зобов`язати державного виконавця Нікопольського ВДВС Прудського Д. Л. внести відповідну інформацію до автоматизованої системи виконавчого провадження належним чином оформленої та засвідченої постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 та внести інформацію до відповідних баз даних стосовно зняття з ОСОБА_1 : тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; тимчасового обмеження боржника у праві користування мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, яка була накладена у виконавчому провадженні.

Ухвалою Нікопольського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року скаргу задоволено частково.

Поновлено строк ОСОБА_1 на подання скарги на бездіяльність державного виконавця за виконавчим провадженням № НОМЕР_1.

Зобов`язано державного виконавця Нікопольського ВДВС Прудського Д. Л. внести відповідну інформацію до автоматизованої системи виконавчого провадження належним чином оформленої та засвідченої постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 та внести інформацію до відповідних баз даних стосовно зняття з ОСОБА_1 щодо скасування: тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; тимчасового обмеження боржника у праві користування мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, яка була накладена по виконавчому провадженню.

Стягнено з Нікопольського ВДВС на користь ОСОБА_1 судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) у розмірі 1 500,00 грн.

В іншій частині скарги відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року скасовано, скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Нікопольського ВДВС понесені витрати по сплаті судового збору, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 5 165,00 грн.

08 грудня 2023 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року в зазначеній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом спору в цій справі є вимоги про стягнення аліментів.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Схожий висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 569/24427/21 (провадження № 61-5048св23).

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров