КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Катющенко В.П.
Єдиний унікальний номер справи № 369/7413/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Кролівець О.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року у справі за позовом Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із вказаним позовом,.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2022 року справу направлено для розгляду за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (а.с. 47).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є біологічною матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До Борщагівської сільської ради 27 липня 2021 року надійшов лист від Бучанського РУП відділу поліції №1 Головного управління національної поліції в Київській області, щодо постановки малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на облік, як дітей, що опинились в складних життєвих обставинах. У листі зазначено, до поліції звернулася гр. ОСОБА_4 із заявою про те, що під її дверима стояла дівчинка 6-8 років просилась переночувати і додала, що за її місцем проживання: АДРЕСА_1 , мати та бабуся її ображають. Працівниками КЗ «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області», 27 липня 2021 року було проведено виїзд за вказаною адресою та встановлено, що в помешканні безлад, розкидані речі, з меблів тільки шафа, комод, ліжка. На кухні газова плита, мийка, посудомийна машина. Для дітей в сім`ї не створено належних умов для повноцінного утримання та виховання, але в квартирі підметено та чисто. Малолітнім дітям допомагають старші сестри - купують памперси, їжу, одяг. Мама підробляє в місті Києві прибиральницею. ОСОБА_5 потребує влаштування в школу-інтернат. Складних життєвих обставин не виявлено. Зі слів бабусі, в зазначеній квартирі постійно проживають вона, її донька ОСОБА_1 та двоє малолітніх онуків - ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Родина переїхала з м. Києва близько двох років тому, до цього проживали в Солом`янському районі міста Києва, де мали власну квартиру, яку продали, потім довгий час проживали в орендованих квартирах в різних районах міста Києва, потім придбали квартиру в АДРЕСА_2 .

До служби у справах дітей 23 листопада 2021 року надійшло усне звернення від колег про те, що у спільноті в месенджері Viber виклали інформацію про те, що по проспекту Небесної Сотні маленька дівчинка сама гуляє з дитячим візочком з однорічною дитиною. Працівниками служби був здійснений терміновий виїзд та виявлені діти, які гуляють без нагляду дорослих. За результатами виїзду працівники служби відвели малолітніх дітей по місцю проживання. За вказаною адресою мати дітей була відсутня, вдома була лише бабуся малолітніх дітей ОСОБА_9 , 1955 року народження. Мати дітей в телефонній розмові пояснила, що перебуває на роботі. Зі слів бабусі дітей, мати дітей зловживає алкогольними напоями, а онука ОСОБА_5 жодного разу не відвідувала навчальний заклад. Доглядає за дітками бабуся, іноді приїздять та допомагають старші доньки ОСОБА_10 - повнолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проживають окремо.

Відповідно до акту про відібрання малолітньої дитини від 23 грудня 2021 року , ОСОБА_5 була влаштована службою у справах дітей до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» міста Боярки з метою медичного обстеження. При виписці дитині було надано направлення на госпіталізацію до психіатричної лікарні в зв`язку з відсутністю в обласній лікарні лікаря-психіатра для проведення додаткового огляду.

Починаючи із 17 по 28 січня 2022 року малолітня дитина ОСОБА_5 перебувала в дитячому відділенні Київської обласної психоневрологічної лікарні №2 смт. Ворзеля з метою постановки діагнозу дитині та подальшим обранням виду необхідного навчання. При виписці дитині був поставлений діагноз: F000.0 «Мікросоціальна та педагогічна занедбаність».

Службою у справах дітей Борщагівської сільської ради 09 лютого 2022 року направлено клопотання №75 до служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації про влаштування дітей у відповідний заклад. На підставі направлення служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації № 08 від 10 лютого 2022 року малолітню дитину ОСОБА_5 було направлено до закладу Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків», однак ОСОБА_5 не була поміщена в відповідний заклад в зв`язку з незадовільним станом здоров`я, та потім з запровадженням в Україні воєнного стану, заклад Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» виїхав з вихованцями за межі України.

Протягом лютого-червня 2022 року малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували вдома, під наглядом матері, повнолітніх сестер та під соціальним супроводом фахівців із соціальної роботи.

Засобами телефонного зв`язку, 06 липня 2022 працівники Бучанського РУП відділу поліції №1 Головного управління національної поліції в Київській області повідомили службу у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про те що гр. ОСОБА_1 перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння, малолітніх дітей не пускає додому, у зв`язку з чим було прийняте рішення про негайне вилучення малолітніх дітей з сім`ї та складено відповідний акт, дітей поміщено до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» м. Боярки, діти там перебувають дотепер.

В зв`язку з тим, що малолітня ОСОБА_5 жодного разу не відвідувала навчальний заклад, службою у справах дітей Борщагівської сільської ради проводились неодноразові бесіди з матір`ю щодо влаштування дитини до інклюзивного закладу. Працівниками КЗ «Центр надання соціальних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області» проводились неодноразові обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 - 14 вересня 2021 року , 21 грудня 2021 року , 21 червня 2022 року , 06 липня 2022 року . В ході всіх обстежень встановлено, що для дітей в сім`ї не створено належних умов для повноцінного утримання та виховання. Встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не піклувалась про дітей, ухилялась від виконання батьківських обов`язків, зокрема щодо належного утримання, не піклувалася та не піклується про здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток своїх дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття ОСОБА_5 повної загальної середньої освіти, не цікавиться їх підготовкою до самостійного життя, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. У дітей відсутнє місце для проведення дозвілля, відсутнє належним чином обладнане місце для навчання, немає місця для сну. ОСОБА_5 жодного разу не відвідувала навчальний заклад, постійно піклується про молодшого брата ОСОБА_7 .

За неналежне виховання своїх малолітніх дітей на ОСОБА_1 06 липня 2021 року , 23 грудня 2021 року, 05 липня 2022 року, 06 липня 2022 року були складені протоколи, відповідно до ч. 1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді попередження. Інші протоколи перебувають на розгляді Києво-Святошинського районного суду.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 21 липня 2022 року було винесено питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей. На засідання з`явилась ОСОБА_1 , повідомила комісію що любить дітей та бажає забрати їх до дому. Комісією вирішено рекомендувати органу опіки та піклування підготувати та надати висновок до суду щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області затверджено висновок щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

У прохальній частині позову просить:

- позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

- стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особовий рахунок кожного з дітей, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття; зобов`язати орган опіки і піклування Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особистий рахунок на дітей- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 січня 2023 року відкрито провадження у справі

Від представника відповідачки 09 березня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву з доказами на його обґрунтування, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Заперечуючи проти позову вказав, що відповідачка любить своїх дітей та бажає забрати їх додому, про що неодноразово повідомляла позивача. Для забезпечення належного рівня життя дітей, постійно працює неофіційно, намагається забезпечувати дітей всім необхідним. Висновок органу опіки та піклування, вважає недостатньо обґрунтованим, який не містить належних доказів на підтвердження свідомого ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків щодо її дітей. Зі змісту висновку органу опіки та піклування не слідує, в чому саме полягає захист інтересів малолітніх дітей шляхом позбавлення батьківських прав матері. Крім того зазначив, що будь-які альтернативні заходи реагування держави до відповідачки не вживалися, а позбавлення батьківських прав тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері, так і для дітей, при тому ,що позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначив, що відповідачка має бажання та намагання займатися вихованням дітей, але при цьому відповідачка потребує реальної, ефективної допомоги сім`ї з боку держави, яка в даному випадку відсутня. Таким чином, відповідачка заперечує проти позбавлення її батьківських прав та зазначає, що не втратила інтересу до участі у вихованні дітей, робить все від неї залежне для забезпечення дітей всім необхідним, ніколи не вчиняла домашнього насилля по відношенню дітей, тому вважає, що позивачем не доведено необхідності застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, доцільність вжиття якого органом опіки та піклування належно не аргументовано, оскільки засідання комісії з вирішення вказаного питання відбувалося без урахування думки відповідачки та її ставлення до вирішення спору. Враховуючи, все вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від позивача 10 квітня 2023 року надійшла відповідь на відзив.

У відзиві позивач вказав, що з моменту винесення рішення виконавчого комітету Боршагівської сільської ради Бучанського району Київської області №238/14 від 28 липня 2022 року про затвердження висновку щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей, мати жодного разу не звернулась до служби у справах дітей та/або до Боршагівської сільської ради Бучанського району Київської області щодо забезпечення можливості побачитись з дітьми, не цікавилась їхнім моральним та психологічним станом, не проявляла жодних ознак зацікавленості дітьми.

Щодо тверджень відповідачки, що мати «намагається забезпечувати дітей всім необхідним» повідомив, що у дітей відсутнє місце для проведення дозвілля, відсутнє належним чином обладнане місце для навчання, немає місць для сну, також було встановлено, що матері фінансово допомагають старші доньки, оскільки ОСОБА_1 не в змозі самостійно забезпечувати своїх дітей необхідним.

Позивач вказує, що висновок органу опіки та піклування ґрунтується безпосередньо на фактах, встановлених службою у справах дітей та КЗ «Центр надання соціальних послуг Боршагівської сільської ради Бучанського району Київської області», зокрема про неналежний догляд за здоров`ям дітей.

Так, після відібрання та огляду дітей низкою спеціалістів, були встановлені численні проблеми зі здоров`ям обох дітей. Наразі діти дуже жадібно відносяться навіть до елементарної їжі (хліб, макарони), виходячи з чого можна зробити висновок, що діти не доїдали.

Посилався на пояснення працівника МСГ «Секюріті» ЖК «Уютний квартал» , які надавались останнім працівникам поліції 05 липня 2022 року , де останній пояснював : « Можу повідомити, що мені відомо, що ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки по догляду за двома малолітніми дітьми, що діти часто та неодноразово гуляють без нагляду в неохайному вигляді, голодні, а мати в цей час зловживає алкогольними напоями».

У поясненнях ОСОБА_13 від 06 липня 2022 року, які надані працівникам поліції, вказано: «Завжди коли я приїжджаю на 5 поверсі відчинені вікна, що становить загрозу життю та здоров`ю брата та сестри».

Щодо тверджень відповідачки, що «мати потребує реальної, ефективної допомоги сім`ї з боку держави» позивач повідомив, що службою у справах дітей надавалась неодноразова допомога у вигляді продуктових наборів, шкільної канцелярії, памперсів, дитячого харчування. Також зазначив, що після відібрання малолітньої ОСОБА_5 в грудні 2021 року, служба повернула дитину до матері та надала час та можливість на виправлення.

Про свідоме нехтування своїми обов`язками ОСОБА_1 по вихованню малолітніх дітей також свідчить безліч складених адміністративних протоколів та постанов суду щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до ч.1 статті 184 КУпАІІ.

Далі позивач зазначив, що малолітня дитина ОСОБА_5 , якій на момент подачі позову виповнилось 12 років, жодного дня не відвідувала заклад освіти, не вміє писати, читати, не знає дати свого народження, не має елементарних навиків соціальної адаптації, не має відповідної підготовки до самостійного життя та навичок самообслуговування, зокрема особистої гігієни, прибирання тощо, для дитини не було створено життєвого простору, який був би сприятливий для її розвитку.

Відповідно до акту про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_5 від 23 грудня 2021 року було зафіксовано: «...в квартирі дуже брудно та накурено. Мати дитини перебуває в стані алкогольного сп`яніння, її поведінка неадекватна, вживає нецензурну лайку та непристойні жести, по відношенню до доньки , мати агресивно налаштована. Протягом двох останніх днів знущалася над донькою, принижувала її, відрізала їй насильно пасмо волосся і виганяла з квартири...».

Актом про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від 06 липня 2022 року зафіксовано: «мати знаходилась в неадекватному стані, або стані алкогольного сп`яніння, та не змогла відповідати на питання представників служби та національної поліції. В квартирі не прибрано. Старша донька ОСОБА_13 повідомила, що мати вчиняла нецензурну лайку та фізичне насилля щодо дітей. Діти скаржились, що голодні.». Зазначила, що факт заперечення відповідачкою проти задоволення позову про позбавлення її батьківських прав, що міг би свідчити про інтерес ОСОБА_1 до дітей, фактично ґрунтується на зацікавленості матері у соціальних виплатах та необґрунтованого остраху матері залишитись без нерухомого майна (квартири), про що вона неодноразово повідомляла старшим донькам та працівникам служби.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року позов задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянку України, батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2022, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на користь особи або установи в якій діти перебуватимуть. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У скарзі посилалася на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначала, що суд при винесенні не врахував інтереси дітей, а також не взяв до уваги судову практику з цього питання.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач зазначив, що рішення суду відповідає вимогам закону, є обґрунтованим, доводи скарги безпідставними.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 30 листопада 2023 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Сторони та їх представники приймали участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка по справі не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, не приділяє їм достатньої уваги, житлові умови є незадовільними.

Однак такі висновки не відповідають обставинам і матеріалам справи.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір`ю. дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_15 , батьком ОСОБА_7 є ОСОБА_16 ( а.с. 10 - 13).

До Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради 27 липня 2021 року надійшов лист ВП № 1 Бучанського РУП, у якому порушено питання щодо доцільності (недоцільності) постановки малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на облік, як дітей, що опинились в складних життєвих обставинах (а.с.16).

Наказом Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області № 105 від 23 грудня 2021 року на підставі телефонного звернення сестри ОСОБА_2 , ОСОБА_5 було поставлено на облік як дитину із сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.17).

Наказом Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області № 4 від 18 січня 2022 року на підставі телефонного звернення сестри ОСОБА_14 , його було поставлено на облік, як дитину із сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.18).

Згідно акту від 23 грудня 2021 року про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_2 , комісією було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 дуже брудно та накурено. Мати перебуває в стані алкогольного сп`яніння, її поведінка неадекватна, вживає нецензурну лайку та непристойні жести, по відношенню до доньки агресивно налаштована. Протягом двох останніх днів знущалася над донькою, принижувала її, відрізала їй насильно пасмо волосся і виганяла з квартири. У зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , комісією вирішено відібрати дитину від матері та помістити в медичний заклад для обстеження (а.с. 19).

Згідно виписки КНП КОР «Київського обласного центру ментального здоров`я» із медичної карти стаціонарного хворого № 144 ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 17 січня 2022 року по 28 січня 2022 року, куди була госпіталізована на підставі звернення представника соціальних служб для обстеження стану здоров`я, оскільки була вилучена із сім`ї (а.с.20).

Виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради 09 лютого 2022року було направлено клопотання начальнику служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації з метою влаштування малолітньої ОСОБА_5 , до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» (а.с.21).

Відповідно до направлення № 08 від 10 лютого 2022 року Служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 , як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах було направлено до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» (а.с.22).

Працівниками КНП КОР КОДЛ м. Боярка було 06 липня 2022 року було складено акти закладом охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я про виявлення покинутих дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 24, 25).

Капітаном поліції ДОП ВП №1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області Мариною Олесіюк 06 липня 2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП (а.с. 26).

Згідно актів обстеження умов проживання від 28 липня 2021 року, 14 вересня 2021 року, 23 лютого 2021 року, 21 червня 2022 року, 06 липня 2022 року, складених провідними фахівцями з соціальної роботи щодо обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 зазначено - умови проживання незадовільні, речі розкидані, меблі не встановлені, в кімнаті з меблів: 2 ліжка, шафа для речей, комод. Речі, які розташовані під стінками попрасовані і чисті, проте шафи для їх зберігання немає. У дітей є одяг та іграшки. Квартира має незакінчений ремонт та не велику кількість побутової техніки. Для дітей в квартирі не створено повноцінних умов: немає ліжка, столу, книжок. Малолітня ОСОБА_5 не влаштована в навчальний заклад. З вихованням малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_7 допомагають старші доньки. (а.с. 28, 29, 30, 31, 32).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняється будь-які види експлуатації батькам своєї дитини. Забороняється фізичне покарання дитини батьками,а також застосування інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Упринципі 6 Деклараціі прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав « ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини , її навчання , підготовку до самостійного життя , зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

2. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

3. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

4. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У п. 15 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п.18 зазначеної Постанови).

Виходячи із засад ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-ХІІ, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Позиція,що дитина може бути розлучена із матір`ю у виняткових випадках викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 08 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України».

Зокрема у рішенні зазначено про те ,що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин . Отже відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, а саме - держава - відповідач, повинна переконатися в тому,що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини . Крім того українські судові органи не здійснили аналіз щодо того , якою мірою стверджувань незадовільність виховання дітей зумовлювала саме непоправна нездатність заявників забезпечувати належну опіку і піклування, а не їхні фінансові труднощі та об`єктивний стан фрустрації,що можна було виправити за допомогою цільової фінансової та соціальної допомоги й ефективного консультування.

Наведене Рішення Європейського Суду з прав людини засвідчує обов`язок судових органів під час розгляду та вирішення справ щодо встановлення державної опіки над дітьми враховувати саме добросовісність виконання батьківських обов`язків та оцінювати пропорційність застосованих заходів та тієї цілі,задля яких застосовуються ці заходи,що є одним із основних фундаторів концепції «найкращих інтересів дитини» при реалізації матеріально-правових норм.

Окреслений принцип зумовлює необхідність пошуків з метою встановлення допустимої межі втручання держави в сімейне життя задля забезпечення належних умов виховання та розвитку дитини ,що створить підгрунтя при вирішенні справ щодо позбавлення батьківських прав, встановлення місця проживання дитини, опіки й піклування, участі одного з батьків у вихованні дитини.

Однак судом першої інстанції не враховано вищевказаних положень норм матеріального права та практики Європейського Суду з прав людини, не встановлено фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме не встановлено дійсного ставлення матері до виконання своїх обов`язків, не встановлено будь-яких виключних обставин, які б викликали крайню необхідність розлучення малолітніх дітей з матір`ю, та не наведено належних доказів ухилення матері від виховання, матеріального забезпечення дітей, при цьому суд посилався лише на пояснення та докази, надані позивачем, таким чином обмеживши права відповідачки

Згідно із висновком служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , комісією було встановлено, що в службі у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області перебувають на обліку малолітні діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як діти із сім`ї, які опинились у складних життєвих обставинах, відповідно до наказів служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області № 105 від 23 грудня 2021 року та № 4 від 18 січня 2022 року.

У висновку зазначено, що в актах обстеження житлових умов вказано про неналежні санітарно - гігієнічні умови, не створено належних умов для повноцінного виховання та утримання дітей. Мати належним чином не піклується про дітей.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про соціальні послуги», надання соціальних послуг здійснюється шляхом ведення випадку, що включає такі етапи:

· аналіз заяви/звернення про надання соціальних послуг, повідомлення про осіб/сім`ї, які перебувають у складних життєвих обставинах або в ситуаціях, що загрожують життю чи здоров`ю особи;

· оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах;

· прийняття рішення про надання соціальних послуг з урахуванням індивідуальних потреб особи/сім`ї;

· розроблення індивідуального плану надання соціальних послуг;

· укладення договору про надання соціальних послуг;

· виконання договору про надання соціальних послуг та індивідуального плану надання соціальних послуг;

· здійснення моніторингу надання соціальних послуг та оцінки їх якості.

Основними формами надання соціальних послуг є матеріальна допомога та соціальне обслуговування. Матеріальна допомога надається особам, що знаходяться у складній життєвій ситуації у вигляді грошової або натуральної допомоги, продуктів харчування, засобів санітарії і особистої гігієни, засобів догляду за дітьми, одягу, взуття та інших предметів першої необхідності, палива, а також технічних і допоміжних засобів реабілітації.

Незважаючи на те, що діти ОСОБА_17 перебувають на обліку, як діти, що опинилась в складних життєвих обставинах, жодних доказів про надання соціальних послуг за період 2021- 2023 роки (будь-якої реальної допомоги (фінансової, натуральної, придбання їжі, одягу для дітей, санітарно-гігєничних засобів тощо, за її наявної потреби) дітям або їх матері позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 31 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, яким затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитини ,розлученої із сім`єю, проводять у межах компетенції служба у справах дітей та уповноважений орган Національної поліції за місцем виявлення дитини, і тимчасово така дитини може бути влаштована у сім`ю громадян України, притулок для дітей служби у справах дітей, центр соціально - психологічної реабілітації дітей, соціально - реабілітаційний центр, будинок дитини, навчальний або іншій дитячий заклад (крім дитячого будинку та загально-освітньої школи - інтернату для дітей сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування).

Відповідно до вимог Порядку ведеться журнал обліку, повідомлень про дітей, які залишились без батьківського піклування, складається Акт про факт передачі дитини, Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, тощо.

В матеріалах справи наявні докази, щодо направлення ОСОБА_5 до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» від 10 лютого 2022 року (а.с. 22), разом з тим представник позивача пояснив, що вказаний заклад виїхав за кордон після початку повномасштабної військової агресії РФ.

Як пояснила ОСОБА_1 молодший син влаштований до іншої сім`ї , разом з тим вона позбавлена можливості з ним бачитися, оскільки не знає де він перебуває.

В матеріалах справи відсутні докази влаштування ОСОБА_7 до іншої сім`ї, при цьому представник позивача не заперечувала вказаної обставини.

Належних і допустимих доказів щодо тимчасового влаштування дітей відповідно до вимог, встановлених Постановою КМ України від 24 вересня 2008 року № 866, позивач суду не надав, а відтак, такі обставини викликають сумнів щодо доцільності тимчасового вилучення дітей від батьків та позбавлення батьківських прав матері.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Надані позивачем докази свідчать, що діти поставлені на облік, як такі що перебувають у складних життєвих умовах, разом з тим позивачем не надано беззаперечних доказів, що мати дітей негативно впливає на їх життя, що стан здоров`я та розвиток дітей пов`язаний саме із ухилянням матері від виконання своїх обов`язків.

Відсутні докази, що діти позбавлені ряду найнеобхідніших речей, страждають через неповноцінне виховання, відсутність емоційної підтримки матері, неповноцінності соціального та розумового розвитку, і що саме встановлення державної опіки над ними виправдане станом їх фізичного та психічного здоров`я, внаслідок перебування у середовищі, себто сім`ї, що негативно впливає на їх фізичних, моральний, духовний стан.

Матеріали справи містять лише накази про постановку на облік дітей, акти про відібрання дітей, протоколи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, натомість не містять жодного доказу сприяння з боку служби у справах дітей сім`ї, яка опинилась у скрутних життєвих обставинах.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України , позивач не надав суду безсумнівних доказів, які свідчать про ухилення відповідачки ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, свідомого нехтування своїх обов`язків, вживання до них заходів реагування.

Судом апеляційної інстанції не встановлено, що незадовільність виховання дітей зумовлювала саме непоправна нездатність матері забезпечувати належну опіку і піклування, а не її фінансові труднощі та об`єктивний стан фрустрації,що можна було виправити за допомогою цільової фінансової та соціальної допомоги й ефективного консультування, належного виконання з боку органів опіки та піклування своїх обов`язків щодо надання допомоги, соціальних послуг сім`ї ОСОБА_17 , допомоги у вихованні дітей, а відтак висновок суду про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей є помилковим, і рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_1 про неухильне, належне виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Що стосується рішення в частині стягнення аліментів воно підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у позові, оскільки відповідно до ст. ч.3 ст. 193 Сімейного Кодексу України в разі передання дитини органу опіки та піклування , суди стягують аліменти з перерахуванням їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, в разі скасування рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат, а тому судовий збір не підлягає стягненню.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційний суд вважає, що висновок суду про задоволення позову є помилковим, а відтак рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2023 року скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про неухильне, належне виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2023 року.

Головуючий

Судді